EN NETFLIX-SERIE
Jeg håpet på én stor gruppe i dag.
Jeg håpet alle kunne samles igjen.
MARWAN AL-AWADHI "DJ" BLISS
Men om det er sånn det går, er det sånn det er.
Om jeg var deg, ville jeg prøve å ordne opp, ikke gjort det verre.
Du kan være lenken. Men om du…
Om vi kaster mer bensin på bålet,
blir det en stor brann.
SAFA SIDDIQUI HUSMOR
DANYA MOHAMMED DJ BLISS' KONE
Jeg hadde en overraskelse til Danya.
Jeg ventet på riktig tidspunkt.
EBRAHEEM AL SAMADI
Dessverre ble den avbrutt av samtalen om Zeinas problem.
Les dette først.
Ærlig talt brydde jeg meg ikke.
Jeg brydde meg bare om én ting: at Danya var ok.
Jeg følte at jeg var grunnen. Jeg tok henne med på kontoret.
Noe galt skjedde, og du må unnskylde.
"Til min beste venn Danya. Jeg kan ikke endre noe.
Alt jeg kan gjøre, er å love…"
Det at han sier jeg er bestevennen hans,
og vet hva jeg har opplevd,
og sier at han stiller opp…
Det betyr mye at han anerkjenner det.
Jeg sverger, brevet
gjør meg så følelsesladd, for det viser at han er en ekte venn.
Du er så søt, Ebraheem.
Da jeg møtte deg, minnet du meg om søsteren min.
Takk, Ebraheem.
Jeg vil ikke at Danya skal være opprørt.
Jeg laget en overraskelse
for å anerkjenne og huske vennskapet vårt.
Dette går for langt nå,
og jeg liker det ikke.
Bliss er et individ med sin egen greie.
FAHAD SIDDIQUI SAFAS MANN
Han følger ikke det kona har sagt
om å være venner eller ikke være venner.
Du kan ikke la Safa være så krigersk.
Jeg vet de er venner.
Jeg tror ikke
Safa er typen til å sitte der og ta imot.
Ebraheem har mange stygge kommentarer.
Tror han er vittig,
men han forstår ikke hva han begynner.
Vi er her for Bliss. Det er alt.
Jeg vil ikke ha drama eller tull.
Dette må ikke påvirke vår personlige dynamikk, så det går bra.
Fahad kan å vise respekt.
Han forsvarer kona si, og det respekterer jeg ham for.
Men gudskjelov at alt er bra mellom Fahad og meg.
Det som skjedde på båten, var tull, for…
"LJ" LOUJAIN ADADAH
…det var for mye drama. Jeg var ikke i humør til det.
-Vil du ha råd? -Ja.
-Skvær opp med Zeina. -Kom igjen.
Jeg sier det som venn. Slutt fred.
Du skulle sagt dette i går.
-Vi snakket ikke mye. -Du burde det.
-Greit. Vi snakkes. -Ha det bra.
LJ har vært tennisinteressert en stund.
Jeg liker basket, men bestemte meg for å bli med.
EIENDOMSMEGLER
Da jeg kom, fant jeg treneren.
-Første gang. -Første gang med tennis?
Du har fem minutter til å få meg til å se proff ut,
for jenta som kommer, er veldig konkurranselysten.
Veldig bra.
Jeg elsker å spille tennis.
Tiden flyr.
Jeg kan spille i timevis som ingenting.
-Hei. -Hei.
Er du her for å slå meg?
-Min første gang. -Gir du opp?
Første gang.
Ute. Greit.
Konsentrer deg.
Greit.
Safa sendte meldinger fra båten.
"LJ forsvarer deg.
LJ støtter deg."
Jeg ble fortalt at du ikke bare er god i tennis,
men i å ta et standpunkt også.
Det kan du si.
Det er det jeg vet.
-Vet du hva, Zeina? -Hva?
Jeg var kanskje slem mot Ebraheem.
Er du overbevist om det du sa?
Det var sunn fornuft.
Jeg tok et standpunkt fordi jeg sa det rette.
Hvem ville trodd han var der for å kjøpe selskapet?
Det var bare en unnskyldning for å gå dit.
LJ forsvarte meg ikke som venn.
Jeg tror hun ville gjort det samme for alle.
Det fikk meg til å respektere henne mer.
Du burde ikke gått til kontoret hans.
Kafeen, mener jeg.
-Det er offentlig… -Det var din skyld.
Skulle jeg tatt ham med til en annen kafé?
Forskjellen er at det vi sa,
ikke var noe sammenlignet med det han sa.
Ebraheem gjorde en feil,
og det gjorde også Safa og Zeina.
Jeg var ærlig.
Om vi ikke forsvarer det rette, har vi ingen stemme.
Og jeg har en stemme.
Skal du på festen til Farhana?
Usikker. Jeg vurderer det.
Jeg spurte Zeina om hun skulle i bursdagsselskapet til Farhanas sønn.
Jeg syntes hun burde gå, tross spenningene.
Synes du jeg skal gå?
Hvorfor ikke? Du har ikke noe problem med Farhana.
Nei. Vi har løst alt, og det går bra.
Jeg vet ikke om jeg skal i Aydins bursdag.
På grunn av Danya og Ebraheem. Vi får se.
Bravo, Zeina!
Jeg er utslitt.
Bra, trener.
-Takk, Eezi! -Bravo.
LOJAIN OMRANS EIENDOM
VELKOMMEN
-Hallo. -Hei. Hvordan går det?
Bra.
Jeg inviterte jentene bort for å snakke litt.
Jeg ventet på dem
for å si hvorfor vi samlet oss.
Siden den nasjonale kvinnedagen er rett rundt hjørnet,
planla jeg noe fint.
Om Gud vil.
En auksjon for å støtte kvinner som vil ta utdanning.
Det er bra.
I år samarbeider vi med Dubai Cares,
for de støtter jenters utdannelse i hele verden.
Vi vil gjøre noe håndfast denne dagen, ikke bare snakke.
Fortjenesten støtter jenters utdannelse i underprivilegerte land.
Det er det viktigste. Å støtte unge.
-Så klart. -Først med utdanning.
Det er en pengeinnsamling, så gjør dere klare.
Det er en god sak.
BRIANNA RAMIREZ
Vi må styrke kvinner mer.
Det er flott det hun gjør.
Hva skal vi gjøre? Være vertinner, ta oss av budene…
Alle må donere noe fra skapene sine.
Noe verdifullt.
Om du ikke kan skille lag med noe, kan du kjøpe det.
Men det bør ha verdi.
God idé. Jeg er med.
Jeg var spent, for jeg elsker filantropi,
og jeg tror det å gjøre noe godt er ekte lykke.
Det er veldig fint.
Kvinnesaken er vakker, for jeg mener at kvinner
alltid bør styrke og støtte andre kvinner.
Noen ganger blir vi etterlatt
-for menn, selv i dag. -Ja.
Arabiske kvinner er de sterkeste
og smarteste i verden,
for vi har nok selvtillit.
Moren min pleide alltid å si: "Aldri vær avhengig av en mann."
-Så klart. -Moren min…
De er upålitelige.
Aydin blir seks år i dag,
og jeg har forberedt noe spesielt for ham.
FARHANA BODI
En fotografering og en kakeseremoni, etterfulgt av en fest.
Og jeg har invitert alle.
Kanskje vi kan ta noen alene.
Hallo.
-Hallo! Hvordan går det? -Hei.
Vi har en gave til deg.
Takk. Gi henne et kyss.
-Hallo! -Hei!
Så søtt.
Hallo. Hei, alle sammen.
Hei.
Hei, kompis.
Safa er irrelevant for meg.
Jeg sa hei til Fahad, men Safa? Ingenting.
Jeg vet ikke om Zeina kommer.
Det var pinlig å være med Ebraheem og Danya
etter det som skjedde på båten, og jeg så ikke på dem.
Jeg anerkjenner ikke at Safa eksisterer.
Aydins far, eksmannen min, har også kommet.
Han vil alltid være en del av livet mitt.
Takk for invitasjonen. Jeg setter pris på det.
HEROIES HAVEWALLA
-Takk for at du kom. -Ingen årsak.
Etter dette sees vi vel på bursdagen hans neste år.
Jeg vil ikke si at jeg er forelsket, men jeg er ikke helt over ham.
Men de siste to årene var så anspente og giftige,
og jeg tror ikke jeg vil tilbake til det jeg hadde før.
Aydin, smil.
Smil.
Jeg er glad vi har nådd et punkt
da vi kan være med-foreldre på en veldig sivilisert måte.
-Pappa. -Pappa.
-Glad i deg. -Glad i deg.
-Mer enn. -Mer enn.
-Mamma! -Mamma!
-Ja! -Gi meg en klem også.
Kom igjen.
Ringa ringa roser
Lomma full av blomster
Ringa ringa roser
Lomma full av blomster
…ned!
Ned, Yoyo!
Sønnen min har bursdag.
Cruella, tror jeg.
Jeg følte at noen sugde energien ut av rommet.
Hvem er det?
Hvordan går det?
Kjære vene!
Cruella de Vil, tror jeg.
Herregud! Det er Zeina.
Jeg var ikke imponert.
Jeg bare: "Hvem gikk forbi nå?"
Jøss. Jeg elsker håret.
Jeg tenkte at Zeina ikke liker sponsede fester,
men hun har ikke noe imot å være med
en personlighet på sosiale medier
og andre influensere på en bursdag.
Jeg tror hun likte det.
Oppmerksomhetssøkende.
Du er i bursdagen til en liten gutt. Ta deg sammen.
Jeg bryr meg ikke om hvorvidt Danya og Ebraheem er der.
Jeg har en gruppe venner rundt meg.
Det er dem jeg vil treffe.
Kom igjen. Det er på tide å gå i bassenget.
GRATULERER MED DAGEN
Farhana inviterte oss i sønnens bursdag.
Jeg, Basel og døtrene hans, Latine og Larine.
Når det er barn til stede, blir jeg et selv.
Vi sier det på tre.
Én, to, tre…
Gratulerer med dagen, Aydin!
Dubai er så lite at ryktet sprer seg fort.
Jeg hørte hva som skjedde på båten.
Og at du var forkjemperen.
Jeg prøvde ikke det. Jeg sa hva jeg mente.
Det var urettferdig, så jeg kunne ikke tie.
Har du snakket med dem siden?
Ja. Vi sa bare "hei!"
Jeg sa at det var feil av deg også.
Det var feil av deg å gå til Ebraheems kafé.
Han kom til kontoret mitt som hevn.
Men han betalte tilbake ti ganger så mye.
Kom nærmere, alle sammen.
Zeina snakker, Ebraheem får i havn avtaler
om kaffe og croissanter, og hun får avtaler om multi…
Eiendommer til en million, en milliard.
Kan du ikke heve deg over det
og skvære opp med henne?
Hun må si unnskyld til Danya. Jeg driter i det.
Jeg vet du er bestevennen min.
Det plager ikke meg om du snakker med henne.
Jeg vil du skal ta avgjørelsen basert på det du vil gjøre.
Vi bare ser hvordan det går.
Men jeg vil ikke ta avgjørelsen nå.
Jeg synes ikke at Ebraheem skal si unnskyld til Zeina.
Khadejah vil alltid ha fred, men hun vet ikke hvor onde de er.
Gratulerer med dagen
Ebraheem kom og sa til meg
at barn er flotte, for de bærer ikke nag.
Jeg følte at han formidlet et budskap.
Om han sier unnskyld, er Zeina klar for å ta imot,
eller er hun uvillig og sur?
Gratulerer med dagen
Bravo!
KRIS FADES ARBEIDSPLASS
Vi har et matselskap. Vi hadde et stort møte før bryllupet.
Brianna er driftssjefen vår.
Rollen hennes er viktig.
Og hun har rollen fordi jeg stoler på henne.
Det kommer folk på det møtet om cirka ti minutter.
-Kan vi få alle… -Ti minutter?
-Jeg sa det. -Hva?
Jeg har matsmakingen til bryllupet.
-Menyen. Jeg fikk den i går kveld. -Avlys.
Jeg kan ikke.
Kris klarer å sjonglere så mye.
Men vi er forskjellige mennesker, og jeg er ikke like god på multitasking.
Jeg har prioritert bryllupet.
Møtet ble avtalt for 24 dager siden.
Vi prøvde å få et møte.
Vi fikk det endelig, og du…
-Hva har du? -Matsmakingen?
-Bare la være. -Menyen.
-Det går bra. -Hva?
-Bryllupet… -Maten blir bra.
Når er bryllupet vårt? Om noen dager.
Jeg må gå.
-Jeg avlyser ikke. -Send planleggeren.
Hvorfor må vi smake på den?
Hva snakker du om? Det er vårt bryllup, ikke hennes.
Jeg lar ikke planleggeren smake på maten.
Jeg prioriterer bryllupet. Det er heltidsjobben min nå.
Bryllupet er viktig.
Det er én dag.
Vi har hele… Kan jeg bare si noe?
-Vi har hele teamet her. -Jepp.
Jeg vil ha deg der. Du er en del av det.
-Det er ikke bare meg… -Men…
-Selskapet går ikke konkurs. -Det går bra med maten.
Selv om jeg vil dette,
gleder jeg meg til det er over.
Hun har viktigere ting å ta seg av enn bryllupet.
Og jeg sier: "Selskapet er det som tillater oss
å leve dette vakre livet i Dubai."
Jeg er stresset alt. Jeg er sliten.
Du vet jeg ikke får sove fordi det er så mye som skjer,
og du forteller meg om jobben, og jeg prøver å drive selskapet,
og jeg har så mye å tenke på at jeg ikke får sove.
Jeg vil ha deg med på det. Dette er reisen.
Han gjør så mye, han legger mye press på meg
og tror jeg klarer det samme, men nei.
Jeg vil ha et perfekt bryllup.
Det må være heltidsjobben min. Inntil videre.
Hva skjer når vi får barn en dag? Bank i bordet!
Hva i alle dager?
Hva har det med saken å gjøre?
-Jeg prøver å finne ut… -Herregud.
Må vi planlegge nå?
Må vi gjennom dette igjen når du får barn?
-Barn er også en heltidsjobb. -Det er det jeg mener.
Jeg tror hun vil bli påvirket av å være mamma på heltid.
Jeg tror hun trenger en pådriver.
Klarer hun begge deler? Jeg vet ikke.
Om hver gang noe stort skjer, et bryllup…
Et bryllup, en milepæl i livet vårt, at jeg får barn,
vil du at jeg skal gå gravid, føde og jobbe?
Jeg synes han overreagerte. Det er opprivende.
Skulle ønske han så alt arbeidet jeg gjør for bryllupet.
Hvorfor tror han jeg kan være superkvinnen og gjøre en million ting?
Jeg sa at jeg prioriterer dette.
Ha det.
Bryllupet er om to uker.
Jeg vet det. Jeg betaler for det.
Jeg tror ikke hun skjønner hvor alvorlig dette er, for hun
har viktigere ting å gjøre med bryllupet.
Bryllupet er ikke viktigere enn selskapet.
Jeg var ikke bild. Det plaget meg.
ZEINAS BYGGEPLASS
Jeg fant ut at Lojain elsker eiendom og å investere i det,
så jeg ba henne se på et eksklusivt bygg.
"Du må se dette produktet."
-Har du høydeskrekk? -Nei.
Det beste er at jeg tok prosjektet og endret mye.
Jeg er stolt av kvinner som Zeina og vil oppmuntre dem.
Pass på hvor du går.
Greit.
Vi er i 24. etasje. Dette er 30 etasjer høyt.
-Pent. -Ok?
Utsikten er flott.
Det er nydelig her.
-Pass deg! -Slapp av.
Om jeg tar denne, faller begge.
Du faller, ikke jeg.
Alle tror at menn kjøper mer eiendom.
Selvsagt ikke.
I det siste har det vært nesten 50-50.
Jeg visste ikke at du likte eiendom så godt.
-Jeg elsker det. -Bravo.
Jeg elsker eiendom. Det gir stabilitet.
Gir kvinner trygghet.
Derfor oppmuntrer jeg kvinner til å komme seg inn på eiendomsmarkedet.
Får vi se tegningene nå?
-Så tar vi med Safa og Farhana. -Ja.
Apropos Farhana…
-Og så krangler vi igjen. -Nei. Ikke noe drama.
Forresten, bursdagen til Farhanas sønn…
Aydin.
Da Ebraheem kom for å snakke,
sa han at barn er flotte, for de bærer ikke nag.
De tilgir og glemmer.
Jeg føler at det var en diskré melding. Den var til deg…
Ingen sa unnskyld.
Enkelte kan ikke si unnskyld direkte,
så de gjør eller sier noe pent
for å vise at de vet det var feil,
og at de angrer.
Men jeg tror hjertet hans var på rett sted.
Jeg bryr meg mer om gode hensikter enn en unnskyldning.
Håper det.
Om han sier unnskyld, burde jeg tilgi og glemme?
Tilgi, men ikke glem.
Det er bedre om du vil at forholdet skal vare,
at dere snakker ut.
De sier: "Det krever mot å si unnskyld."
Men jeg dømmer det jeg ser ute foran meg,
og det som kommer nå, er i Guds hender.
Jeg håper de skværer opp.
Det er opp til deg.
-Men jeg kjenner deg. Du tilgir. -Godheten min blir min død.
Det er svakheten min.
KRIS FADES HUS
-Trenger du hjelp? -Ja.
Foreldrene mine, George og Gilda,
sier at jeg og Dubai gir dem liv.
De liker tiden her.
Noe jeg har savnet etter at jeg dro fra Australia og kom hit…
GEORGE FAHD KRIS FADES FAR
…i 14 år, er maten din.
Bon appétit!
Dere?
-Kris, er maten klar? -Ja. Den er klar.
GILDA FAHD KRIS' MOR
Er dere klare til å spise?
-Ja. -Vi er sultne.
Jeg la merke til at Bree ikke lager mye mat.
-Brianna lage mat? -Ja.
Vi begynner med en tostada.
Synes du vi skal spise libanesisk? Falafel?
Falafel, hummus…
Etter matsmakingen,
og fordi vi kommer fra to ulike kulturer og tradisjoner…
Jeg er meksikansk og han libanesisk,
så jeg ville ha Gildas mening om menyen som representerer oss begge.
Kibbeh nayyeh.
-Det rå kjøttet. -Rått kjøtt? Greit.
Er det normalt? Er det en tradisjonell rett?
-Ja. De har det som forrett. -Rått kjøtt?
Ok.
Tabbouleh.
Jeg bryr meg ikke, men tabbouleh er den viktigste retten.
Vi må tenke på vegetarianerne.
-Ja. -Som er glutenfri.
-Flott! -Det gjør meg sulten.
-Ja. Jeg er skrubbsulten. -Samme her.
Dronningen og prinsessen. Maten har kommet.
Så heldige vi er!
Vi har diskutert
å gi deg matlagingstimer.
Jeg vet det.
Jeg har papirlommetørklær.
Vi snakket om den tradisjonelle inngangen. Vi har forskjellige meninger.
Du vil ha zaffe, og jeg vil ha mariachi.
-I meksikanske… -Jeg vil ha begge.
Det skal skje.
Jeg vet allerede hvordan.
Greit.
Jeg tror det blir fantastisk
om du går inn med et mariachiband,
og så er du på dansegulvet,
og zaffen begynner.
Så kommer jeg inn og møter deg.
Så jeg kommer for å møte kona mi på dansegulvet.
Ja, men hva skal jeg gjøre alene?
Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre.
-Gå! -Gå hvor?
-Til dansegulvet! -Gjøre hva?
Stakkars deg!
Disse dagene før bryllupet…
Jeg vikler håret rundt halsen.
Det er tortur, og jeg skjønner at jeg ikke kan si noe riktig.
Dette mener jeg de bør gjøre.
De burde gå først.
-Spille musikken… -Så går jeg inn?
Og folk bare ser hvem som kommer inn?
-Og Brianna… -Og jeg kommer inn. Jeg liker det.
-De går ikke… -Jeg foretrekker det.
Dette er moren min. Hun gjør det hele tiden. Hun går i forsvar.
-Du er dronningen… -Nei!
…og de går bak deg og spiller.
De spurte om min mening.
Det har bakgrunn i tradisjon. Det gjør ham ikke noe.
-Det synes jeg. -Nei.
-Det er mitt bryllup. -Nei!
Jeg er ikke så tradisjonell, men faren hennes gir henne bort,
og når det er gjort, må du gå inn med henne.
Når de går inn og du er på dansegulvet,
stopper du bare.
Lyset dimmes. Stillhet.
Og så…
Det er det som skjer. Jeg går inn.
Jeg har ikke skjorte.
-Ikke skjorte? -Nei!
-Seriøst? -Jeg tuller.
Jeg skal ikke gå skjorteløs.
Det skjer.
Hun skal se det. Jeg vet hun vil elske det.
Hør på meg.
-Jeg hører. -Hør på moren din.
Det gjør du ikke. Gir jeg deg hodepine? Ja?
-Greit. -Samtalen gjør det.
Han vil gjøre det på sin måte.
Men jeg gir ham råd om det jeg vet.
Og de kan høre på det eller ikke.
Hvor skal familien min sitte? Her?
-Greit. Så… -Hvor er scenen?
Få se.
Mamma, vi trenger deg ikke nå.
Jeg er glad i deg.
-Jeg vet… -Jeg tror ikke du vet…
Nei. Ikke se engang.
AL MAKTOUM INTERNASJONALE LUFTHAVN
Lojain henter moren fra Bahrain til et lite Dubai-besøk.
Hun ville ha med meg og Safa på turen.
Hallo!
Hei!
Vennen!
I dag dro vi til Bahrain
med Safa, Zeina, Basel og døtrene hans, og Mazen
for å hente moren min som skal være hos meg en uke.
Gleder du deg til å se mamma?
Vi var glad for å bli med og hente moren.
Hvor lang er turen?
-Under én time. Førtifem minutter. -Fint!
-Spent? -Ja.
-Dette er så søtt! Jeg savner moren min. -Så søtt.
Jeg må på toalettet.
-Traff du LJ igjen? -Etter bursdagen til Farhanas sønn?
-Nei. -Nei?
Ok.
Gjorde du?
Nei. Jeg er litt forbløffet over noe.
-Jeg var så begeistret for moren. -Ja.
Jeg kommuniserte med henne, og hun bekreftet at moren kom.
Vi skulle feire.
Men noe skjedde. Hun kan ikke komme.
-Så trist! -Ja.
Jeg vet ikke hvordan jeg skal si det til LJ.
LJs mor har mange grunner som ikke helt hindrer henne i komme,
men det er en hindring for at hun skal komme nå.
-Spør hun om det? -Vet du hva problemet er?
Jeg var så spent at jeg sa til henne: "Vær tålmodig.
Alt til sin tid."
Jeg trodde hun kom,
så jeg sa: "Vent. Alt til sin tid.
Bare stol på at gode ting vil skje."
Jeg har skyldfølelse.
Selvsagt er jeg trist. Jeg ville overraske LJ.
Vet ikke hva jeg skal si.
Det viktige er at begge velger å gjenforenes.
Om moren ikke kan komme…
Jeg sendte en siste melding,
og håper hun kan ta riktig valg når hun hører den,
og fikser situasjonen.
-La oss vente på at det skjer. -Jeg har fortsatt…
-Litt håp. -Ja.
-Vi er fremme! -Ja!
BAHRAIN LUFTHAVN
Er du spent?
-Ja. -Spent?
Så klart.
Mamma er her!
Hallo!
Vennen min!
Jeg har savnet henne sånn.
Jeg var glad for å ha henne hos oss i en uke.
Vennen min!
Moren min betyr alt for meg.
Jeg synes synd på de som ikke har moren sin.
De frarøves lykke, smil og sjelefred.
LOS MOR
Zeina og Safa. Kom, vennen.
Hvordan går det?
Når jeg presenterer mamma for noen, vil jeg være stolt av vedkommende.
Jeg bare: "Mamma. Ja, det er vennen min."
Med stolthet.
Dette er en gave fra Zeina og meg.
Så søtt av dere!
Takk!
-Håper du liker den. -Vennen!
Pent!
Takk.
Du er så søt.
Det er ingenting. Gud velsigne deg.
Jeg savnet moren min, for jeg hadde ikke sett henne på en stund.
Jeg følte at en mors ømhet er noe for seg selv.
Noe helt for seg selv.
Og etterpå
ble jeg emosjonell, for det var et vakkert øyeblikk.
AL MAKTOUM LUFTHAVN
Kris' utdrikningslag er i dag.
Jeg gleder meg, for jeg har aldri vært på utdrikningslag i Dubai.
Jeg vet ikke hva vi gjør her, men takk for at dere organiserer.
Det er en overraskelse.
Ingenting planlagt?
Det er opp til Fadie. Han skal gjøre det.
Fadie er ikke her engang.
Arrangøren er ikke her.
Fadie er fra Miami.
Han kan å feste. Det vet jeg.
Han kommer med noe.
Musikk. Jeg trenger ikke jenter.
Jeg vil ikke ha det. Det er ikke meg.
Men jeg tenkte at det var noe.
-Vi er tjenerne dine i dag. -Hva er det?
Hva skal vi gjøre?
Vi tar med maten. Fadie kommer med det andre.
De reiste seg raskt. Jeg tenkte: "Hva har de med?"
De kom med kake, kjeks og nøtter.
Det var ingenting der.
Ja.
Når vi møtes eller henger sammen,
snakker vi ikke om konene våre.
Dynamikken er ikke den samme.
Det er bare sånn ting kan fikses
uten å være pinlig for alle andre.
Nå?
Fadie hadde angivelig organisert aktiviteter.
Det er ikke musikk eller mat her.
Det var potetgull og tørket frukt, men hva faen?
Men trafikken i småbåthavnen!
Det var absolutt blant de tre verste
kleine festene jeg har vært på.
-Hvor er overraskelsen? -Hvorfor er det bare menn her?
Hvorfor er du sen?
Jeg trodde du var den med overraskelsen.
Jeg har å gjøre med masse gifte menn.
-Ja! Hvordan går det? -Fadie kommer.
Han sitter på bordet
og ser ut som han kommer fra en basketkamp.
Vi sitter der. Jeg bare…
Hva skjer?
FADIE MUSALLET GRÜNDER
-Hva gjør vi? -De sa du planla alt.
La meg slippe dette fæle utdrikningslaget.
Ingen musikk.
Noe må live opp festen.
Jeg synger om jeg må.
Ta et bein.
-Løft… -Vent.
Dere får ikke kaste meg uti!
-Du tar ett bein. -Vent. Jeg må…
-Opp! -Jeg kan ikke!
Ta andre siden!
-Ta et bein. -Gå!
Én… to…
Helvete!
Utdrikningslaget med to ord?
Kjedelig, smertefullt.
Kan dette utdrikningslaget bli verre?
Stakkars fyr.
FAHAD OG SAFAS BOLIG
Kvinnedag-arrangementet nærmer seg, og Lojain
skal holde auksjon.
Jeg tenkte på hva jeg skulle gi.
Jeg ba Farhana og Zeina
om å hjelpe meg.
Jeg tok dem med til det mest verdifulle stedet i huset mitt: klesskapet.
Et tips til menn der ute.
Om du vil gi en jente en veske, må det være Chanel.
Zeina og jeg skværet opp nylig.
Vi var så sprø og sinte på hverandre.
Vi er forbi det stadiet.
Jeg tror vi prøver å komme tilbake til normalen.
Hvorfor ikke gi en av Birkin-veskene?
Velg en liten en.
Vet du hvor vanskelig de er å få tak?
-Ikke se her. Bare der. -Nei, seriøst.
Se der. Jeg vil heller gi bort brudesmykkene.
Disse er ungene mine.
-Slutt å se! -En av de små.
-Den oransje. -De små er vanskeligere å finne.
-Jeg ringer fyren. Jeg… -Gå vekk!
Budet er på høyeste…
Vil du spille det spillet med meg?
Den bør ikke ha en eneste skramme.
Zeina!
Safa klikket.
Jeg klatrer på deg. Jeg hopper på deg.
-Dette er som… -Herregud!
Barnet i meg sa:
"Nei, det er vesken min! Du kan ikke ta den!"
Se der.
Hun liker alt hun har,
så jeg tror det blir vanskelig for henne
å velge noe fra skapet.
Denne kjolen er spesiell fordi
jeg var forlovet noen ganger før Fahad.
Hva sa du?
-Jeg var forlovet noen ganger… -Noen ganger?
Jeg hadde nettopp slått opp, og det skulle ikke skje.
Og så kjøpte jeg denne kjolen,
og noen dager senere møtte jeg Fahad.
Denne er grunnen til at jeg fant mannen min.
-Den er fin! -Den er nydelig.
Hva synes du?
Den er fin, men jeg synes kjoler er vanskelige.
Ville du bydd på en kjole på auksjon?
Ja, så lenge den var ny.
Jeg føler at denne kjolen brakte lykke.
Forhåpentligvis bringer den lykke til den som kjøper den.
Jeg ville ha en auksjon på kvinnedagen
der all fortjeneste går til å støtte jenters utdannelse i fattige land.
Hallo!
Se på denne nydelige, sexy jenta.
-Hei, søta! -Hallo. Fin kjole!
Takk. Hei!
-Står til? Du er flott. -Bra.
Takk.
Jeg fikk invitasjonen til Lojains auksjon.
Jeg så en mulighet til å si det jeg måtte.
Hvordan går forberedelsene? Bra?
-Flott i dag. -Du er nydelig.
-Nei. Jeg er veldig konsekvent. -Hallo.
Hallo.
Jeg elsker kandoraen.
Det gjorde meg ikke opprørt å ha ham ved bordet.
Det var han som ville være ukomfortabel, som en utenforstående.
Det ser fantastisk ut.
Hvorfor sitter vi her?
Vet ikke!
Vi sitter ved samme bord som Ebraheem.
For første gang var han stille.
Liksom: "Jeg begynte på ny skole.
Å nei, mamma." Og moren sitter ved det andre bordet.
"Nei, mamma, ikke gå."
Åpenbart.
Pent.
Alle var stille fordi de visste vi begynte.
God kveld. Takk for at dere kom
på den internasjonale kvinnedagen.
Fordi hjørnesteinen og det viktigste skrittet
for å støtte alle kvinner er utdannelse.
Som vi alltid har lært, er utdannelse våpenet vårt.
Det hadde ikke vært mulig å være her uten Dubai Cares.
Takk.
Vi begynner uten mer om og men.
Jeg skal ikke være her oppe alene.
Vi har en auksjonarius. Carl.
Tusen takk. God kveld, mine damer og herrer.
Kan vi få vår første gjenstand?
På auksjon i kveld, dette fine smykket,
går under hammeren i kveld. 4000 dirham.
Byr noen 4000?
Den flotte damen byr 4000. Tusen takk.
Får jeg 4500?
Hvem tar denne for 6000 dirham? Takk!
Auksjonen symboliserte et ønske om å hjelpe. Den oppmuntret folk også.
Damen der bak for 4500! Ser etter 4600. Hundre mer?
Hundre mer! Kom igjen! Si ja!
For en auksjonarius!
Ikke våg å by noe du ikke er villig til å øke.
Hundre dirham, 150, 250…
Ja takk! Ni tusen? Ni tusen fem hundre? Ti tusen, ti tusen fem hundre dirham?
Herregud! Han er utrolig.
Den første til elleve?
For 12 000?
Budrunden var konkurransebetont.
Jeg er så glad.
Solgt for 18 000? Se, for 5500. En applaus for budgiver 24.
Tusen takk.
Takk for at dere kom, og for gavmildheten.
Du var flink.
Det viktige skjer alltid på slutten av arrangementet
når vi kunngjør totalsummen vi samlet inn.
Totalsummen er 151 000. Tusen takk, alle sammen.
Denne summen skal brukes til utdannelsen til 280 jenter
i fattige land i et helt år.
Jeg kan slappe av og dra hjem.
Tusen takk.
Jeg liker ikke å snakke offentlig,
men jeg måtte gjøre det.
Det måtte handle om ham.
Han klarte ikke å være stille så lenge.
Han må snakke.
Hallo?
Hva skjer?
Hallo?
Ikke bruk mikrofonen.
Ikke bruk den.
Ebraheem vil si noe,
men jeg vet ikke hva hensikten er.
Mine damer og herrer, det er en glede å være her i kveld
blant dere fornemme gjester.
Først vil jeg takke Lojain Omran.
Jeg vil også ta denne muligheten til å takke moren min,
kvinnen som alltid har bedt meg være ydmyk, snill
og god mot alle, uten fordommer.
Ved nærmere ettertanke er jeg ikke perfekt.
Jeg er menneske, og jeg gjør feil.
Jeg vet ikke hva han tenker på.
Som dere vet, hadde jeg en konflikt med Zeina
som førte til en uheldig hendelse.
Herregud!
Jeg vil gjøre det klart at jeg ikke bifaller vold,
spesielt ikke mot kvinner.
Derfor gjør jeg dette offentlig og beklager det som skjedde.
Herregud.
Selv om jeg ikke var den aggressive, er hjertet mitt større enn egoet mitt.
Om Zeina kommer en halvmeter nærmere, kommer jeg tre meter nærmere.
Jeg erkjenner og vet at det er modig
å beklage på scenen foran et rom fullt av mennesker.
Tekst: Heidi Rabbevåg