OSTROV AL MARJAN EMIRÁT RÁS AL-CHAJMA
Vypadá to úžasně. Dnes se nasnídáme v bazénu.
- Krásná snídaně. - Páni.
Probudili jsme se v Rás Al-Chajma.
Počasí nás svádělo k tomu si dát nožky do bazénu.
ZNÁMÁ MODERÁTORKA
Pokecaly jsme o holčičích věcech. Bylo to moc fajn.
Včera večer to byla sranda. Jsem moc ráda, že přišli Mona a Hassan.
Super překvapení.
Mimochodem, z Al-Uly jsem nadšená.
VLOGGERKA
- Čeká nás strašně fajn výlet. - Jo, Al-Ula.
- Musíme si nachystat outfity. - To musíme.
Mimochodem, Fahad, včera večer… chudák.
- To o matce. - Plakala jsem.
- Zlomil mi srdce. - Rozbrečelo mě to.
- Bylo to tak smutný. - Fakt smutný.
Uprostřed večera jsem si musela odskočit.
A když jsem vycházela z koupelny, zaslechla jsem Safu a Fahada.
Abych řekla pravdu, neslyšela jsem pořádně, o čem mluví.
Jen jsem slyšela něco jako: „Já jí to neřekla.“
LJ? Včera jsi říkala, že chceš zkusit něco nového.
- Co třeba? - Jo.
Minulý rok mi přišlo, že pořád dělám to samé.
A cítila jsem, že chci zkusit něco nového.
Že co se týče byznysu, musím někde začít
jako zaměstnankyně.
Ještě nikdy jsem nebyla zaměstnaná.
Takže chci zkusit poprvé pracovat.
Moc se na to těším.
- Napověz nám. - Naznač.
- Móda? - Banka?
- Možná. - Něco s médii?
- Ne. - V kanceláři nebo na veřejnosti?
Na veřejnosti.
LJ má asi krizi středního věku.
Proč by jinak chtěla normální práci. Proč?
Na sebelásku a péči o sebe.
- Přesně. - Ano.
LESK DUBAJE
Budeme hrát takhle. Spodem.
Mluvím s Hassanem.
Jde s klukama na pláž.
Tak si říkám, že půjdu s nima.
To je špatný.
Je tam i Kris. Mezi námi to neklape.
Chci s ním mluvit. Možná je to teď, nebo nikdy.
Tak co Fahade? Včera se tě Safa ptala na dárek k narození, co?
- Jo, kámo. - Co to má být?
Nevím, co jí dát. Není to lehký.
Pořád o tom dárku mluví…
PODNIKATEL
…což je fér, protože jsem bezradnej.
Proč jí nedáš vylepšit snubní prsten?
Zásnubní prsten stál milion dolarů.
Má Lamborghini snubních prstenů.
- Přesně. - Může upgradovat na Bugatti.
Jo, Bugatti verze.
Fahade, na rovinu. Udělal jsi pro ni všechno.
- Co budeš dělat. - Kamarád navrhoval jachtu.
- Ani náhodou. Jachtu ne. - Dobrý nápad.
To nedělej.
Co když se jí nebude líbit? Jsem v prdeli.
Budeme ji používat? Bude se jí líbit nebo ne?
Myslím, že by se jí to nelíbilo jako dárek k narození.
Co si udělat falešný tetování jejího jména na paži?
- Jasně, proč ne. - Bude se jí to líbit?
Znám svoji ženu. To ji neohromí.
Není zamilovaná puberťačka.
Ne, ale ukazuje to, že jsi s ní navždy.
Pravý dárek k narození nebo ne, já si chci ze Safy vystřelit.
- Nic jí nedávej. - Kvůli tobě se rozvede.
Ten dárek k narození… Už mě to nezajímá.
Mělo by se mluvit jen o jedné věci.
O mně a Krisovi. Nevím, co mezi námi je.
Začalo to asi před 12 lety.
Potřebuju odpovědi a vysvětlení.
Je čas.
- Když mluvíme o darech k narození. - Jo?
Plánujete s Briannou tenhle rok dítě?
Už nějakou dobu dítě chce.
Když jsme se potkali, děti nechtěla.
Ale během let se v ní probudil mateřskej instinkt
a je to hodně vidět. Rozhodně chce dítě.
Sedím tu, ale mentálně tu nejsem.
Přijde mi, že když se to moc řeší
nebo se na to moc zaměříš, můžeš tomu zabránit.
Tak jsem jí řekl, že se budeme dál snažit.
Snažíme se…
Takže přemýšlím, co dělat.
Je tohle ta správná chvíle nebo není.
Začnu to opravdu já?
Začne to on? To mi běží hlavou.
A na poslední chvíli jsem to změnil v příležitost.
Nebudu ho předem odsuzovat.
Fahade, vypadá to, že máš peníze na zbyt.
- Nikdy nemám peníze nazbyt. - Investice.
Budu dělat jednu show. Velký koncert.
Hledám sponzora. Co si o tom myslíš?
Táta mě naučil,
že se musím starat o lidi okolo sebe.
Protože když pomáháš přátelům a rodině
a nezapomínáš na ně,
budou tu vždycky taky oni pro tebe.
Takže jdu určitě do toho.
- Děkuju. Vážím si toho. - Díky.
A pak jsem se zhluboka nadechnul a řekl si:
„Nahodím udici do oceánu a třeba se rybka chytí.“
Krisi, když pracuješ v rádiu,
hledám někoho, kdo by tu show ohlásil…
Co je to za show?
Je to DJ Bliss poprvé naživo.
Brzo to oznámím.
Myslel jsem, že bysme to mohli udělat spolu.
Uvidíme, jestli to půjde.
- To by bylo super. - Uvidíme, jestli to dáme.
Je to 12 let.
Už 12 let „uvidíme“.
Ty uvidíš.
Ty, Krisi. Ty uvidíš.
Půjdeme si zahrát?
- Jo, jdem na to. - Jdem na to.
- Teď na body. - Dobře. Pojďte.
Nevím, co je ta Blissova událost, ale mám toho hodně.
Nebudu si brát další věci.
Pravda je, že nepotřebuju Fahadovy peníze, vlastně ničí peníze.
Jen jsem nastražil kus sýra, abych chytil myš.
Právě jsme se probudili v krásném resortu
a teď si dám snídani se Safou, Zeinou a Briannou.
- Hezké. - Pěkné.
Včera to bylo delší, než jsem čekala.
Že? Co Fahadovy výčitky?
- Můj chudáček. - Jo, chudinka.
- To je pravá lítost. - Dojal mě.
Má kamennou tvář, když přijde na jeho skutečné emoce.
Hlavně když mluví o matce.
Fahad neukazuje emoce.
A když mi je ukáže, tak úplně…
ŽENA V DOMÁCNOSTI
…zešílím, protože to moc často nevidím.
Ebraheemova lítost… On nevypadá moc lítostivě.
REALITNÍ CEO
- Nevím. Je hodně… - Myslíš, že je?
S lítostí je hodně proměnlivý.
Po setkání s Ebraheemem… Nevím, co Farhana slyšela,
musím to říct Zeině, ale čekám na správnou chvíli.
Nevím, někdy mu chci věřit.
Někdy je plný lítosti a někdy zase…
Další den dělá něco jiného.
Když Ebraheem dělá špatné věci, tak Safa
ho z nějakýho důvodu omlouvá.
Přišlo mi, že jsem necítila žádné emoce.
Necítíš, nebo nevidíš emoce?
Protože někdy nechceš žádné emoce vidět.
- Myslíš, že je potlačuju? - Ptám se.
Ne. To, jak to řekl…
- Přišlo ti to úplně falešné? - Ano.
Někdy je Zeina moc přísná. Chtěla bych, aby se trochu uklidnila.
Něco dobrého z toho vzešlo.
Těší mě tvůj novej byznys.
Mám k tomu sklony, protože mě to taky tak těší.
Ta situace to spustila,
ale přišlo mi, že mi to připomnělo, kdo jsem.
Rozhodla jsem se si splnit starý sen.
Po té hádce s Ebraheemem jsem si sedla a začala přemýšlet o tom,
jak se z toho dostanu, abych byla na konci silnější.
Tak jsem vytvořila módní kolekci nazvanou „I Am The Company“,
jako symbol pro kohokoliv, komu v určité fázi života
někdo řekl, že něco nedokáže.
Cítila jsem, že jsem našla svůj hlas.
Od 16 nebo 17 jsem skicovala oblečení.
A vždycky jsem snila, že se v tom oboru prosadím.
Ale pak ta příležitost prostě přišla.
- Tak se těším na tu událost. - Já taky.
Bude to hodně jednoduchý, cool.
Žádné velké řečnění, jen takové setkání.
Moc se těším a opravdu bych tam chtěla mít své přátele.
- Zveš Ebraheema? - Ne.
Přijde mi, že si potřebujete promluvit o samotě,
abyste to vyřešili.
Nevím. Je to na tobě. Do toho ti nebudu mluvit.
Kdyby mi přišlo, že je dostatečně vyspělý, určitě bych ho pozvala.
Asi je na mě Zeina naštvaná.
- Pojďme dámy. - Do toho.
Teď když je po snídani, musím se sbalit
a vrátit se do Dubaje do práce.
Mám toho hodně.
DUBAJ – SPOJENÉ ARABSKÉ EMIRÁTY
DŮM HASSANA A MONY
V Rás al-Chajma jsem si nestihl popovídat s Monou.
Takže dneska zpátky v Dubaji.
Dojel jsem k Moninu domu.
Domluvili jsme se, že si uděláme čas,
pořádně pokecáme.
- Ahoj. - Krisi. Panebože.
- Jsem ráda, že tu jsi. Chyběl jsi mi. - Jo.
- Užila sis výlet? - Ano. Jo, bylo to fajn.
Chci se tam vrátit a…
Možná jen s Hassanem relaxovat a…
U večeře mě pěkně šokoval, když řekl, že chce mít dítě.
- Já vím. - To jsem nečekal.
Co si o tom myslíš ty?
- Určitě je ten pravý partner. - Jo.
Jen nevím, jestli je ten správný čas.
Hassan chce moc být otcem asi už od našeho seznámení.
Upřímně nevím, jestli můžu na dítě tenhle rok pomýšlet.
Tenhle rok je stresující. Děje se toho tolik.
Asi jsem ti to neříkala, ale vzala jsem si patro naší budovy.
Teď ho vybavuju.
Začala jsem novou společnost.
Vytvořila jsem kreativní laboratoř, která bude investovat do startupů.
Je to můj první nezávislý projekt.
- Skvělý. - Je to velký závazek.
Je to dost riskantní. Velká investice. Tenhle rok je pro mě zásadní.
Možná jsi na sebe moc přísná.
Brianna je teď… Myslím, že je jako Hassan.
- Chtěla to dítě už mít. - Opravdu.
Jo.
Brianna má Gravesovu nemoc.
Museli jí nasadit léky, aby zmírnili příznaky.
Letos léky úplně vysadí.
Je připravená mít dítě. Bude skvělá máma.
Včera doma byla zásilka, tak jsem ji otevřel.
Nebyla ale pro mě, byly to ovulační testy.
Řekla mi o tom.
Vyklubává se teď z toho domácí úkol.
- „Tenhle čas, tahle minuta.“ - Jasně.
Přijdu domů z práce a pak mě čeká druhá práce.
A nechci, aby to tak bylo. Jsme čerstvě vzatý.
Měli bychom si užívat.
Má pocit, že jestli teď nebude mít dítě, tak pak už bude pozdě.
- A já… - Chápu ji.
- Je jí 35. - Je stále mladá.
- Myslí si… - Je mladší než já.
- Jo, ale… - Nejsem stará. Je mi 37.
Promluvím s ní.
Zkoušejte to. Jestli do šesti měsíců nic, dám vám svého doktora.
- Je nejlepší. - Určitě. Jo.
PRAŽÍRNA EMIRATI COFFEE
Danya a já jsme jako rodina. Moc se milujeme.
Rozhodli jsme se založit kavárnu.
Chci, aby se podílela na mém úspěchu.
- Když na to saháš, představuj si peníze. - Ano.
- Peníze. - Peníze.
Dnes jsme se s Danyou setkali v pražírně, abychom otestovali kávu,
kterou chceme používat v naší kavárně Besties Café.
- Voní pěkně. Přivoň si. - Přivoň si.
Tahle bude v našem Besties Café.
Ebraheem ví, jak se otevírá kavárna.
Já v podstatě přináším
porozumění designu. Jsme dobrý tým.
Ebraheeme, jsem tak šťastná, že se to fakt uskuteční.
Kávu máme…
Jen začínáme, bude to ještě těžké.
Překonáme hodně překážek,
pochybovačů a byrokracie.
Je těžké něco poprvé začít.
Chceš, aby tě lidé podporovali a řekli ti, že neselžeš.
Když mluvím s Blissem, říká:
„Kam jdeš? Proč se scházíš s Ebraheemem?“
Nebere to vážně.
Chtěla bych, aby mě víc podpořil.
Potřebuju, aby mě v současnosti Bliss víc podporoval,
když začínám nový byznys. A on nic.
Cítíš to? Úžasné.
- Teda. Tuhle bych ráda zkusila. - Zkusíme tuhle.
Je skvělá. Wow.
Mimochodem, napsala mi Farhana.
Řekla, že „Al Oda“ něco pořádá.
Oda znamená „velká“. Nerad říkám její jméno, protože…
Je…
to tady zablokovaný.
- Něco pořádá? - Pro její značku.
Jakou značku?
I Am The Company.
Co se to děje… Každý chce být módní designér.
- Jo. - Jsem ráda, že jsme ji inspirovali.
Přijde mi, že já jsem kreativní ředitelkou „I Am The Company“.
Vždycky to říkám.
A tentokrát jí ta společnost snad bude patřit.
Něco vlastnit bude.
DŮM LOJAIN OMRAN
V rámci mého hubnutí a rekonvalescence po porodu,
LO pozvala mě, Zeinu a Monu na trénink s EMS u ní doma.
- Připraveny na novou zkušenost? - Jdeme na to.
Safa mi řekla, že je nespokojená se svojí váhou. Tak jsem navrhla EMS.
Slíbila jsem to a slovo držím.
- Chci shodit ještě šest kilo. - Vážně?
Jsem hodně žárlivá.
Nechci, aby si manžel myslel, že o něco přichází.
Takže čím rychleji budu jako dřív,
tím líp pro naše manželství.
- Ale jsi tak sexy. - Těhotenství se mi vrazilo do zadku.
Minule to bylo jinam, teď je to tady.
Chci přijít o svoji předtěhotenskou váhu.
Než budu těhotná, chci zhubnout…
Protože teď jsem o devět kilo těžší, než chci.
Od 13 jsem si uvědomovala,
že nejsem spokojená se svým tělem.
Tolik jsem si toho zkusila, tolik posedlostí
a šílených diet.
Ale s mateřstvím je to trochu děsivější.
Nechci být těžší než teď.
- Děláme to kvůli Safě. - Jo.
Takže se jí věnujte.
- Wow. - Cítíš něco?
Jasně, že to cítím.
- Určitě? - Ano.
Chce se mi z toho smát…
- Jako kdyby mě někdo kousal. - Už nevycouváš.
Dobře, to je moc. Fakt.
Co je na tomhle cool?
Opravdu chci shodit devět kilo, než budu těhotná.
Je to můj cíl.
Upřímně, myslím si, že by sis neměla dávat takové cíle.
Přijde mi, že stěží stihnu, co chci.
Nevím, jak to dělají pracující matky. Když si teď představím mít děti,
zatímco se snažím vybudovat impérium
a rozšiřovat ho, tak mě to děsí.
Asi nejsem připravená.
Víš, že nikdy nebude ten pravý čas?
Dělala jsem to s Hannem, dokud mi nedal ultimátum.
Dal ti ultimátum?
Svoji pět let a každý rok jsem říkala: „Později.
Nebudu moct pracovat.“ A pak řekl:
- „Vzal jsem si tě, abychom měli rodinu.“ - Páni.
„Tvůj podnik a úspěch nezmizí.
Pořád budeš stejná žena.
Budeš mít stejné příležitosti.“
Přestaň.
Nemůžu k sobě někoho pozvat, a pak jim nabídnout čaj a sušenky.
Nabídnu zdravé i nezdravé věci, ať si sami vyberou.
Během toho výletu byla večeře trochu nepříjemná.
Proč?
Je hezké, že se snažíš všechny pozvat.
- Ale bylo to nepříjemné. - Proč?
Nepřišlo ti, že byl stůl na dvě půlky?
Samozřejmě. Nikdy bych tě neposadila
vedle někoho, s kým se nesneseš.
Každý, kdo chápe slušnost a respekt,
ví, že jsem to udělala ze slušnosti.
A co si myslíš o tom, co mi udělali?
Slyšela jsem jejich verzi i tvoji.
Ale abych do toho zasahovala a říkala svůj názor…
Není to můj problém. Nechci se do toho míchat.
Každej člověk má svůj manuál.
Když se ho naučím, budu se podle něj chovat.
Jinak se do věcí nemotám.
Znamená to, že bys mě vzala na narozeniny ven a rozmazlovala mě?
Ne.
Znám Zeinu skrz naskrz.
Dokud mě bude Ebraheem respektovat,
půjdu na jeho narozeniny a oslavím to s ním.
Proč jsi ho vzala ven?
Já ne. Farhana mě pozvala.
Řekla, ať jdeme s Ebraheemem oslavit jeho narozeniny.
Mně nevadí.
Ebraheema miluju. Uvnitř je jako dítě.
A to dítě dělá chyby jako každé jiné.
Sedla jsem si s ním jako my teď
a on řekl, že udělal chybu.
Co mám ještě dělat? Zmlátit ho?
Ne.
Zeina a já jsme kamarádky.
Ale ona ani nikdo jiný mi nebude říkat,
s kým se mám stýkat.
A tak jsem nechtěla Zeině říkat, že jedu do AI-UIy.
Vybrala jsem to pro Ebraheema. Jsem svobodná žena.
Ztratila jsem kvůli nedůvěře přátelství, která byla 10 nebo 15 let stará.
Řekla jsem Safě, že jí dávám… že je teď mojí poslední šancí.
Jestli to podělá, bude to fakt problém.
Vždycky, když se na ni podívám, váhám,
jestli je teď ta správná chvíle jí to říct.
Nezapomeňte zítra na moji akci.
- Jo. - Nemůžu se dočkat.
Na dobré zdraví, přátele a žádné drama.
- Jo. - A dobrou zábavu.
- Žádnou celulitidu, žádný špeky. - Jo.
HOTEL PARAMOUNT DUBAJ OBCHODNÍ CENTRUM
Kolik stojí ty věci na stole?
Asi kolem 5 milionů dolarů.
S Krisem jsme si zavolali a řekli si,
že najdeme dárek k narození pro Safu.
Mám tu nějaké vzácné kousky, protože jsem mluvil se Safou.
Už se bavíme několik měsíců.
Takže vím, co se jí líbí.
Ten klenotník věděl víc o jejím vkusu než Fahad, což je úžasné.
- Tohle je třída. - Ten růžovej?
- Podívejte se. - Je narůžovělý, že?
- Je velmi vzácný. - Kolik stojí?
Myslím, že přes milion.
Milion dolarů za prstýnek.
To je luxus.
Po tomhle myslím už dlouho touží.
- Kolik to dělá dohromady? - Asi tak 300 000 dolarů.
To je hodně peněz.
Ale Fahad řekl: „Jo, to by se jí líbilo.“
Jasně, že jo. Na světě asi není
muž nebo žena, co by nechtěli ty diamanty.
Já bych je chtěl. Dej mi ty diamanty, Fahade.
Vezmu si je.
- Tohle se mi líbí. - Tohle?
Znáš její velikost ruky, že?
Sebere to Safě dech? Bude šťastná?
Má menší. Větší jí udělá šťastnější.
Líbí se mi ten náramek, ale chci vidět další možnosti.
Co si myslíš o tom, jak Bliss prosil o pomoc?
Nepochopil jsem, co vlastně potřebuje.
Řekl to hodně obecně.
Bliss se nestyděl si říct o pomoc,
ale musí být jasné, co přesně potřebuje.
Příště se pobavíme o detailech.
Chápu, že chce pomoc od tebe.
Asi ví, jaký máš dosah.
Já ho neznám dost dobře,
abych s ním začal podnikat.
Vůbec o tom nepřemýšlím. Neznám ho.
Nic s ním nechci osobně mít. Tak to teď prostě je.
- Co sis myslel o dárku? - No, je krásnej.
Stejně bych si z ní vystřelil s tím falešným tetováním.
Asi by mě pobodala. „Vážně sis udělal tetování? Počkej.“
Prostě „Safa navždy“.
Chci, aby přišel k Safě s falešným tetováním jejího jména.
Snad ho dokážu přemluvit a uvidíme její reakci.
PALAZZO VERSACE DUBAJ
Dnes spouštíme „I Am The Company“.
Po všem, čím jsem si prošla,
jsem se rozhodla z toho vytěžit něco pozitivního.
„I Am The Company“, protože já jsem ta firma.
Je to projekt, kterému jsem dala hodně.
Jsem ve stresu, ale taky mám obrovskou radost.
Těším se na Zeininu událost, jsem na ni tak pyšná.
A vidět, co dokázala s tou těžkou situací,
mi dělá radost.
- „I… - Ahoj.
- Am The Company“. - To jsi.
Příští rok touhle dobou
si budou všichni dávat na oči třpytky.
Inspiruji všechny ke všemu. Nemůžu si pomoct.
Každý chce prostě trochu Safy.
Takže se můžeš snažit, LO, ale o tobě to není.
- Ahoj. - Gratuluju.
Zlato.
Jak se máš?
Wadih Elnajjar je velmi známá osobnost dubajského sociálního života.
Nemůžete navštěvovat luxusní resorty a neznat ho.
Je to opravdu jemná duše.
Znáš Wadiha? Každý zná Wadiha.
Wadiha jsem potkala po přestěhování do Dubaje. Máme společné přátele.
Když jsem ho viděla na Zeinině akci,
přišlo mi dobré s ním promluvit o kariéře, za kterou směřuji.
A myslela jsem na něj, protože má hodně zkušeností v pohostinství.
Chtěla jsem s tebou mluvit.
Už nějakou dobu přemýšlím o tom,
že chci v životě zkusit něco nového.
Chtěla bych si sehnat práci, co by pro mě byla výzvou.
Dobrá.
Asi chci pracovat jako servírka.
To mě nikdy nenapadlo.
Číšnice? Byl jsem v šoku.
Přijde mi, že LJ není na takovou práci stavěná.
Je někdo,
kdo chce být obsluhován. Neumí obsluhovat.
Proč to chceš?
Vím, že by to nikdo nečekal.
Určitě by hodně lidí řeklo: „Proč, LJ?“
I já, když o tom přemýšlím,
nemůžu uvěřit, že to udělám.
Nejspíš chci podnikat v pohostinství.
Než se do toho dám,
potřebuju zkušenosti z první ruky, zkusit si být číšnice.
- S tím ti můžu pomoct. - Vážně? Prosím, pomoz mi.
- Pomůžu. - Dobře.
Myslím, že se LJ zeptala mě,
protože pracuju v pohostinství.
A mám LJ opravdu rád, pokusím se jí najít práci.
Tvoje podpora pro mě moc znamená.
Pomůžu ti, jak jen to půjde.
Nevím, jestli jí věřit.
Jestli to myslí vážně. Nevím.
- Moc to pro mě znamená. - Zlato.
Dámy a pánové.
Zatleskejte na oslavu tohoto speciálního večera,
který právě probíhá.
Bravo.
Prosím přivítejte zakladatelku, stvořitelku a inspiraci
„I Am The Company“, Zeinu Khoury!
Dnes jsme se tu sešli, abychom oslavili „I Am The Company“.
„I Am The Company“ není jen módní značkou.
Je to pocta těm, kdo se odváží snít.
Jsme na ni dnes pyšní?
Jsem tak šťastná a vděčná
za všechnu podporu lidí okolo mě.
Dokázala jsem z tak nepříjemného incidentu
udělat něco krásného.
Opravdu chci Zeině říct o mé schůzce s Ebraheemem.
Ale musím čekat.
Tohle je její chvíle. Tak tvrdě na tom pracovala.
Správná chvíle musí přijít později.
Musím mluvit s Farhanou. Musím vědět, co slyšela.
Proč jsi poslouchala, co si s Fahadem říkáme?
Já tě s Fahadem schválně neposlouchala.
To myslí vážně?
Jsme na večírku
a ona tam chce mluvit o tomhle?
Šla jsem na záchod
a když jsem vyšla, měli jste ten rozhovor.
Viděla jsi mě odcházet. Proč bych vás poslouchala?
Nevím. Povídali jsme si s manželem o soukromých věcech.
- To není cool, kotě. - Nic jsi neslyšela?
Samozřejmě, že ne… Nic.
Upřímně tu noc u ohně,
jsem slyšela jak si Fahad povídá se Safou.
Ona řekla něco jako: „Jestli se to Zeina dozví, bude naštvaná.“
Nevím, asi se jí něco bojí říct.
Neslyšela jsem to celé.
Slyšela jsem něco jako: „Jak jí to mám říct?
Co jí mám říct?“ Asi tak. To je všechno.
Samozřejmě, že ne, zlato.
Opravdu o té konverzaci nic nevím. Nemám tušení.
Panebože. Jak tě to vůbec může napadnout?
Bože, vážně? To není cool.
Nevím, jestli jí věřit.
Možná se se mnou jen nechce hádat.
Ale bojí se mi to říct, nebo fakt nic neslyšela?
Nevím.
Musím Zeinu nechat si užít tenhle večer.
Řeknu jí to potom.
Dnes beru tátu, Dr. Daddyho Coola,
a Safu do svojí nové kanceláře, ukázat jim stavbu.
BUDOUCÍ KANCELÁŘE MONY KATTAN
Tady bude recepce.
- Wow, gratuluju. - Krásně prostorné.
- Díky. - Panebože.
- To je lokace. - Díky moc.
Úžasný.
Rozhodla jsem se pro velký risk
a vytvořila vlastní společnost.
Mám svoji kancelář. Je třeba být nezávislá.
Tady je místo pro tátu.
Má dneska přijít. Nevím, kde je.
Mít tady místo, kde může pracovat táta, je pro mě moc důležité,
protože vím, jak mu na práci záleží.
Cítím, že od odchodu do důchodu si přijde nesvůj.
Takže takhle bude mít, kam jít.
- Ahoj tati, jak se máš? - Ahoj.
- Ahoj, habibi. Mám tě ráda. - Jak se máš?
Tohle je Safa, o které jsem ti říkala.
Jsem otec Mony.
Říká se mi profesor Ibrahim.
Moje dcera Mona mi dala přezdívku. Říká mi „Daddy Coole“.
Takže mi klidně říkejte „Daddy Coole“.
- Jaká je moje arabština? Dobrá? - Velmi dobrá.
Uděláme irácký večer.
Prý jste dobrý kuchař.
- Vážně? Jo. - Ano?
Naučíte nás to?
- Dvacet dolarů za hodinu učení. - Výborně.
Když jsem viděla Monina otce, moc mi chyběli rodiče.
On je takový typický Iráčan.
Co tu bude?
- Bude to velký. - Ano.
Tohle pro mě moc znamená.
Poprvé dělám něco bez sester a kohokoliv jiného.
První nezávislý projekt.
Ke své setře Hudě moc vzhlížím a respektuju ji,
ale v hodně věcech
jsem se stala jejím stínem.
Chci být prostě Mona, ne Mona, sestra Hudy.
Chci být Mona, sama za sebe.
Uprostřed stoly. Vidíte ty pásky na podlaze?
To budou pracovní stoly.
- Kdy jste opustil Irák a jel do Ameriky? - Před válkami.
Obtíže vás zformují a udělají z vás někoho speciálního.
Zažili jsme opravdu těžké časy.
I přes těžkosti jsem uživil rodinu.
Začali jsme z ničeho. Začali s řasami.
Malinko peněz. Neměli jsme našetřeno.
Moje sestra Alia měla 6 000 dolarů.
S tím jsme začali.
Museli je zabalit.
Dostávali ty řasy odjinud.
Huda potřebovala pomoct.
Byli jsme doma a balili ty oční řasy.
- I se ženou… - Pořád pořezaní od papíru.
- Šílené. - …zabalili všechny ty…
- Šílené. - …první řasy.
To je opravdu něco.
- Tatínku. - Ano.
- Nevím, co bych bez tebe dělala. - Už zase?
Moje holčičko, nebreč.
Můj táta nás vždycky podporoval.
A když jsme měli potíže
s penězi v Huda Beauty, tak on…
On…
Omlouvám se.
Prodal dům, aby financoval náš byznys
během našich nejtěžších časů.
Moc lidí by to neudělalo.
Ale on neváhal. Jediné, co ho spojovalo s Irákem,
byl jeho dům.
Jsem mu tak vděčná.
Opravdu mě to dojímá.
Nebreč. Kdybych to mohl vrátit, udělal bych víc.
- Jo. - Tati, to je tak milé.
Ano.
AL-ULA – SAÚDSKÁ ARÁBIE
Lojain Omran nás konečně vzala do Al-Uly.
Jsem tu poprvé.
Budeme oslavovat s Ebraheemem. Moc se těším.
Pozval jsem Salema Khammase.
Je to přítel, kterýho znám dva roky.
Vlastní dvě společnosti. Realitní a stavební.
Je jako můj starší bratr.
Jsem opravdu rád, že s námi Salem letí do Al-Uly.
Ebraheem je jako můj bratr.
Jsem moc rád, že se konečně žení.
Mám připravená nějaká překvapení, která všechny jistě potěší,
hlavně našeho ženicha.
Procházet se v Al-Ule je jako procházet se venkovním muzeem.
Chtěla jsem je vzít na prohlídku.
Je to magické, krásné.
Jsem fakt na Zemi?
Cítil jsem, že jsem na historickém místě, cítil jsem sílu historie.
Neskutečné. Jako být na Marsu.
Nemohl bych si přát lepší oslavu s lepšími lidmi na lepším místě.
A jsme v Al-Ule.
- Wow. - Unikátní místo.
HOTEL BANYAN TREE – AL-ULA
Vypadá to jako obraz, ne realita.
Viděli jste ta zrcadla?
- Támhle. - Wow.
- Na úbytko. - Jdem.
Chci vidět tu vilu.
Wow.
Ty vily jsou extra luxusní.
Měli jsme dvě vily. Jednu pro pány a druhou pro dámy.
Dechberoucí.
Bliss musel pracovat.
Měla jsem v skrytu duše radost,
protože kdyby tam byl, nemohla bych být s děvčaty.
Tohle místo je jak z jiný planety.
Co si asi ostatní budou myslet,
až nás uvidí s LO na tomhle úžasným výletě?
- Budou nám tak závidět. - To je jedno.
Nevím, proč je tak zajímá, co si budou ostatní myslet.
Kdo jsou ti ostatní?
Jsem svobodná žena. Můžu si dělat, co chci.
DUBAJ – SPOJENÉ ARABSKÉ EMIRÁTY
Jdu za Fahadem.
Naposledy jsme byli ve dvou na pláži v Rás al-Chajma.
- Jak je? - Ahoj, kámo.
- Všechno OK? - Jo. Ty?
Řekl jsem mu,
že děkuju za příležitost. Nepotřeboval jsem ji.
Chci ti poděkovat.
Když jsem na pláži mluvil o té příležitosti, řekl jsi prostě,
že pomůžeš, jestli je to potřeba.
- Toho si vážím. - Jo.
V rámci svých možností ti můžu jakkoliv pomoct.
Pokud bys, hypoteticky, sponzoroval…
Nemluvili jsme předtím o detailech.
Ale o tom můžeme mluvit později.
Ale to, že jsi prostě řekl: „Jestli bude příležitost,
proč by ne?“
Co se stalo? Už víš, co jí dáš jako dárek k narození?
No, to je těžký.
- Viděli jsme nějaký možnosti. - Jo.
Nevím.
Kris navrhoval tetování.
Opravdický?
Říkal, třeba ji napálit, poslal mi tatérku…
Myslí to vážně. Fakt to chce udělat.
Počkej. Ukaž.
- Já vím… - Takže jsi jí napsal?
Uvidíš ji?
Kris napsal: „Přijdu s kamarádem.“
Když mi řekl, že tam půjde s Krisem,
přišlo mi to jako skvělá možnost se tam ukázat
a konečně si s ním promluvit.
Vyhýbá se tomu už roky, tak o tom znovu uvažuju.
Kdy tam jdete?
Zítra.
Zeptal jsem se ho kde, kdy, jak, kdo to je.
On to zorganizoval a vezme tě?
Jo, protože chce…
Říkal, abych si z ní vystřelil.
Jen se tam ukážu. V klidu. Jen se ukážu, abysme si mohli pokecat. To je vše.
Malej pokec ve dvou.
SLONÍ SKÁLA – AL-ULA, SAÚDSKÁ ARÁBIE
Moc se těším, až jim ukážu Sloní skálu,
kde se bude konat dnešní večeře.
V písku byla vykopaná jáma a umístěno posezení.
Oslavy mohou začít.
Moc bych si přála, aby tu byla Hamdah.
Užila by si to.
Dnes to nevyšlo, ale snad…
- Snad. - Příště.
Podle našich zvyklostí
nemohou muž a jeho snoubenka cestovat společně
a nemohou být před svatbou sami.
Přijde mi, že mám velké štěstí, že jste mými přáteli.
Někteří lidé mi budou hodně závidět.
Dnes jsme se tu sešli na tvoji oslavu.
Pozvala jsem lidi, které máš rád.
Kdo žárlí a kdo ne, není náš problém.
Zeina byla přesto trochu vyčítavá.
„Jsi se skupinou Ebraheema a Danyi.“
Řekla jsem, že žádné skupiny nejsou,
že nejsme ve škole.
Buď si jistej, Ebraheeme, že vím o všem, co se děje,
ale to neznamená, že stojím na nějaký straně.
Už mě nebaví, jak lidé neustále nosí masky,
předstírají, že jsou jiní než ve skutečnosti.
Nepodceňujte mě.
Mlčím z vlastní vůle.
DUBAJ – SPOJENÉ ARABSKÉ EMIRÁTY
ČERNÝ PLAMEŇÁK
Dnes večer jsem pozvala všechny Zeininy přátele na večeři,
abychom ji překvapili, oslavili její podnikání
a udělali jí radost.
Všichni jsou v Saúdské Arábii.
- Kdo jsou všichni? - Farhana, LJ, Ebraheem a Lojain Omran.
- Fakt? - Jojo.
Děláš si z nás prču? Ukaž.
„Rodinná dovolená“? „Rodinná“?
RODINNÁ ZÁBAVA
RODINNÁ LÁSKA
Připomnělo mi to moje místo u LO.
Jsou příbuzní?
Nejsou přátelský. Ale já nevím. Pardon.
- No. - Nedávno u ní doma řekla,
že je nevnímá jako své blízké,
ale teď s nimi jela na dovolenou?
Necestovala bych s někým, kdo mi není blízký.
Na cestování spolu si musíte být blízký.
- Počkat. Ebraheem je tam? - Jo. Je tam se všema.
Jo, se všema nulama. Je tam s nulama.
To je v pořádku.
LO je zdvořilá.
Napadlo nás, že bychom ti mohli
udělat malý večírek na oslavu byznysu.
Proto jsme ti na oslavu pořídili dárky od nás všech.
Páni, lidi. Fakt?
Každý by měl svou novou firmu oslavit stejně jako nové dítě.
Je to velmi důležité a je třeba, aby vás všichni přišli podpořit.
- Páni. - No teda.
Dort je fakt pěknej.
Pojďme.
Vyhrneme si rukávy a před námi je spousta práce.
No tak, tohle je příliš.
Tohle je od nás všech.
Mám pocit, že moje skupina přátel je teď kompletní.
To je hezký.
SLONÍ SKÁLA – AL-ULA, SAÚDSKÁ ARÁBIE
- Něco ti chci říct. - Do toho.
Já a Ebraheem si otevřeme kavárnu se jménem Besties Café.
Pěkný.
To je ten nejrozkošnější koncept. Úžasný.
Pro všechny nej přátele.
- Pro všechny. - Jo.
Ale Bliss furt říká,
že ty a Ebraheem děláte na tomhle a přitom bys měla být doma.
Rozčiluje mě, když Bliss tohle říká,
protože chci být úspěšná a otevřít ten podnik s Ebraheemem
a taky být se svými dětmi, což jsem.
Já ho chápu. Vím, z čeho vychází.
Do takového partnerství bych ti neradil jít.
Jsem si stoprocentně jistej, že se nakonec budeš muset něčeho vzdát.
Budeš si muset vybrat mezi přátelstvím a vztahem.
Názor Salema mě nezajímá.
Je to jeho názor. Ať si ho nechá pro sebe. Mě nezajímá.
Tenhle byznys nedělám kvůli penězům.
Ebraheeme, nezapomeň…
- Má jiné priority. - Je v jiné situaci.
Domov, manžel, děti. Takže…
Každá žena má domov, manžela, děti…
Počkej. Něco ti řeknu.
Prosím, Saleme, přestaň mluvit.
Nemám rád, když někdo otravuje Danyu.
Ale je to zbytečný.
Ty nepodporuješ ženy v podnikání nebo v práci.
Právě naopak.
Moji stavební firmu vede žena.
Danya se vlastně snažila odvést rozhovor jiným směrem,
abych zmlkl a cítil se trapně, ale ne.
Promiň. Mě nemůžeš porazit.
Jako žena nebo manželka musí mít možnost pracovat,
aby měla pocit úspěchu
a toho, že je schopná něco dokázat.
Pokud manželovi nevysvětlíš základy od prvního dne…
Ale Danya není dítě.
Nemluvím o věku,
žárlivosti, úctě nebo o tom, jestli je muž nebo žena.
Pak už vím jen to, že jsem sexista,
že jsem proti ženám a tak.
Naopak, podporuji ženy. Na 100 %.
Říkám to proto, že mi na tobě záleží.
Když vám dávám rady, vycházím z předchozích zkušeností.
A dávám vám je zdarma.
Všichni jste dost moudří a můžete se rozhodovat sami.
Ty si chceš otevřít kavárnu, tak si ji otevři.
Chceš s ní spolupracovat, tak to udělej.
Uvědomuje si, jaká je její role matky,
a nepřestane se o své děti starat.
Je to jejich osobní rozhodnutí. Nikdo by jim neměl stát v cestě.
Považuji to za něco velmi hezkého v jejich přátelství a fandím jí.
Chci říct jen jednu věc.
Upřímně, je to něco…
Je to moje sestra, kamarádka, všechno. Mluvím o Danye. Ale…
- Co se děje? - Znepokojil jsi nás. Prostě to řekni.
Potkal jsem Safu.
- Cože? - Kdy?
Před pár dny.
- Jen ty a Safa? - Jen já a Safa.
Proč?
Jaký byl důvod?
Jaký byl ten důvod, Ebraheeme? Proč ses s ní sešel?
Teď už dává smysl, že jsem slyšela,
jak Fahadovi říká: „Neřekla jsem jí to.“
Možná se bála, že jsem slyšela ten rozhovor,
že jste se potkali a že to Zeině neřekla.
To není zločin.
Teď už to dává smysl, protože si myslí, že to asi Zeině řeknu.
Taková já nejsem. Proč bych to Zeině říkala?
Bála se, že to Zeině řeknu.
Co je tohle za přátelství?
Úplně falešný.
To ty jsi volal Safě, nebo ona tobě?
- Oba jsme se shodli. - Ale kdo zavolal první?
- Psali jsme si na Insta. - Napsal jsi první?
Napsal jsem jí…
Ale na dovče tě nepozdravila, když jsi jí řekl ahoj.
Bála se Zeiny asi. Nikdy nevíš.
Nechce to prozradit Zeině a tobě.
- Proč se Zeiny tak bojí? - Protože Zeina je děsivá.
Snaží se lidi zastrašovat.
Začínám si uvědomovat,
že problémem je vlastně Safa, ne Zeina.
Věřte tomu nebo ne, ale mohla vyřešit problém mezi mnou a Zeinou.
- Místo toho přilila olej do ohně. - Pravda.
Za mými zády mluvila se Zeinou,
tím ji ještě víc popudila proti mně a tobě,
a teď se obrací na mého nejlepšího přítele.
Snaží se ho získat na svou stranu.
Nevím, proč má Safu rád.
Radši bych, aby se sešel se Zeinou než se Safou.
Nakonec stejně zjistí, jaká je.
DUBAJ – SPOJENÉ ARABSKÉ EMIRÁTY
Dnes zajdeme Fahadovi udělat tetování a uvidíme,
jestli dokážeme Safu napálit.
DOČASNÉ TETOVÁNÍ
- Jak bude asi reagovat? - Nevím.
- Zdravím. - Dobrý den.
AHOJ ZLATO
Napíšeme její jméno se jmény dětí.
Co udělat Safu se srdcem, co myslíš?
- Do toho. - Ale neříkejte jí, že je dočasný.
- Vypadá reálně. - Jasně. To je ten vtip.
Kam to chcete?
- Možná sem na rameno. - Na rameno? Dobře.
Když jsem si uvědomil, že Fahad a Kris budou pohromadě,
říkal jsem si, že je to skvělá chvíle, abych se objevil
a promluvil si s Krisem.
Vypadá dobře, brácho. Udělám další fotku.
- Co udělat to stejný vám? - Ne, já mám dost.
Čau.
- Jak to jde? - Čau, brácho.
- Máte se? - Jojo.
- Co se děje? - Jdu pryč.
- Kam jdeš? - Jdu pryč.
- Proč utíkáš? - Musím jít.
- Haló? - Proč utíkáš?
Haló.
A je pryč.
Hned jsem zpátky.
Proč utíkáš?
Nenechám ho znovu jen tak utéct.
Snažím se zjistit, v čem je problém.
Nepřišel jsem tě z ničeho obvinit.
Chci, abys mi vysvětlil, co se děje.
Víc vědět nechci.
Kdo utíká z místa činu? Viník.
Překlad titulků: Kyra