AL MARJAN ISLAND EMIRATET RAS AL-KHAIMAH
Så flott. Se. Vi skal spise frokost i bassenget i dag.
-Nydelig frokost. -Jøss.
I dag våknet vi i Ras Al-Khaimah.
Været fristet oss til å stikke beina i bassenget.
PROGRAMLEDER, KJENDIS
Og det ble mye jenteprat. Avslappende samtaler.
Det var kjempegøy i går kveld. Jeg er glad Mona og Hassan kom.
Fin overraskelse.
Jeg er så spent på Al-'Ula.
-Det blir en kjempemorsom tur. -Ja. Al-'Ula.
-Vi må velge antrekk. -Vi må velge antrekk.
Forresten, Fahad i går kveld… Stakkars.
-Det med moren. -Jeg gråt.
-Han knuste hjertet mitt. -Jeg gråt.
-Det var så trist. -Ja.
Jeg måtte på do etter at vi hadde tent bålet.
Da jeg kom ut fra badet, hørte jeg Safa og Fahad snakke.
Ærlig talt hørte jeg ikke hva de snakket om.
Jeg hørte bare noe sånt som: "Jeg sa det ikke." Noe sånt.
LJ? Du nevnte i går kveld at du vil prøve noe nytt.
-Hva da? -Ja.
I fjor følte jeg at jeg alltid gjør det samme,
og at jeg vil prøve noe nytt.
Jeg må begynne et sted på forretningssiden,
som ansatt.
Jeg har aldri vært ansatt før.
Jeg vil prøve min første jobb.
Jeg er så spent.
-Gi oss hint. -Hint?
-Mote? -Bank?
-Kanskje. -Noe med media?
-Nei. -Offentlig sted eller et privat kontor?
Offentlig sted.
Jeg tror LJ har midtlivskrise.
Jeg forstår ikke hvorfor hun vil ha jobb.
Dette er en skål for egenpleie.
-Akkurat. -Ja.
DUBAI BLING
Vi gjør det sånn. Bestemorsskudd.
Pratet med Hassan.
Han skal på stranden med gutta,
så jeg tenker: "Jeg kan være med."
Dårlig.
Kris er der også. Jeg og Kris har et problem.
Jeg vil snakke med ham, for det er kanskje nå eller aldri.
Fahad, jeg så at Safa spurte deg om pressepresangen i går.
-Ja. -Hva handlet det om?
Vet ikke hva jeg skal gi. Det er vanskelig.
Pressepresangen kommer opp i samtaler…
FORRETNINGSMANN
…og det er rimelig, for jeg aner ingenting.
Kan du ikke oppgradere gifteringen?
Jeg brukte en million dollar på den.
Han har gifteringenes Lamborghini.
-Ja. -Kanskje han oppgraderer til Bugatti.
Ja, Bugatti-versjonen.
Fahad, vi må være ærlige. Du har gjort alt for henne.
-Hva skal du gjøre? -En venn foreslo en yacht.
-Nei. Du gir henne ikke en yacht. -God idé. Jo.
Det gjør du ikke.
Hva om hun ikke liker den? Jeg er ferdig.
Hvor mye vil vi bruke den? Vil hun like den?
Jeg tror ikke hun ville blitt glad for den som pressepresang.
Jeg hadde tatt en falsk tatovering med navnet hennes på armen.
-Ja. Vi prøver det. -Tror du hun liker det?
Jeg kjenner kona mi. Hun blir ikke imponert.
Hun er ikke tenåring. "Jeg er forelsket…"
Nei, men det viser at du er der for alltid.
Ekte pressepresang eller ikke, er jeg der for å spille Safa et pek.
-Ikke gi henne noe. -Du kommer til å få ham skilt.
Jeg er lei av å høre om pressepresangen.
Det er bare én ting vi må snakke om her.
Meg og Kris. Vet ikke hva problemet er.
Alt begynte for tolv år siden, tror jeg.
Jeg trenger svar. En forklaring.
Det er på tide.
-Apropos pressepresanger… -Ja?
Planlegger du og Brianna barn i år?
Hun har ønsket seg barn en stund.
Da vi møttes, ville hun ikke ha barn.
Men opp gjennom årene har hun fått morsinstinktet.
Jeg ser det hele tiden. Hun vil absolutt ha barn.
Jeg sitter her, men mentalt er jeg ikke her.
Når man stresser for mye med det,
eller har for mye fokus på det, kan det forhindre det.
Jeg sa bare at vi skal prøve.
Vi prøver…
Jeg tenker på hva jeg skal gjøre,
om dette er riktig tid eller ei.
Skal jeg faktisk begynne?
Er det han som skal begynne? Alle de tankene farer gjennom hodet mitt.
Og i siste sekund byttet jeg til en mulighet.
Jeg lar tvilen komme ham til gode.
Fahad, det høres ut som du har penger liggende. Jeg har en idé.
-Jeg har aldri hatt penger liggende. -Investering.
Jeg skal holde en stor konsert.
Jeg leter etter en sponsor. Hva sier du?
Faren min har lært meg
at du må passe på folkene rundt deg.
Om du har venner og familie
og ikke glemmer dem,
kommer de alltid til å støtte deg.
Så jeg er helt med på dette.
Takk. Jeg setter pris på det.
Så puster jeg dypt inn og bare…
…kaster åtet ut i vannet og ser om vi fanger fisk.
Kris, siden du jobber på radioen,
ser jeg etter noen som kan kunngjøre forestillingen…
Hva da?
Livekonsert med DJ Bliss for første gang.
Jeg skal kunngjøre det snart.
Kanskje vi kan gjøre det i programmet ditt.
La oss se om vi får det til.
-Det hadde vært kult. -Vi ser om vi fikser det.
Det er tolv år nå.
Tolv år med "vi får se".
Du skal få se.
Du skal få se, Kris.
Skal vi spille igjen?
-Ja. -Vi gjør det.
-Konkurranse nå. -Ok. Kom igjen.
Jeg vet ikke hva Bliss' arrangement er. Men akkurat nå har jeg fullt opp.
Jeg vil ikke involvere meg.
Jeg trenger ikke Fahads penger. Jeg trenger ikke noens penger.
Jeg la ut en ostebit for å fange en mus.
Vi våknet nettopp på denne nydelige resorten,
og nå skal jeg spise frokost med Safa, Zeina og Brianna.
-Fint. -Fint opplegg.
Det ble mye senere i går enn jeg ventet.
Ikke sant? Og det Fahad angrer på?
-Stakkars vennen min. -Ja, stakkars.
-Ekte anger. -Jeg ble rørt.
Han har pokerfjes når det gjelder følelser,
spesielt moren.
Fahad blir ikke emosjonell.
Når han viser meg det, blir jeg…
HUSMOR
…sprø, for jeg ser det ikke så ofte.
Ebraheem så ikke ut som han angrer.
EIENDOMSMEGLER
-Vet ikke. Han er… -Tror du han gjør det?
Angeren går veldig opp og ned.
Etter at jeg traff Ebraheem… Jeg vet ikke hva Farhana hørte.
Jeg må si det til Zeina, men venter på rett øyeblikk.
Jeg vet ikke. Noen ganger vil man tro ham.
Noen ganger er han så angrende, og noen ganger er han bare…
Neste dag gjør han noe helt annet.
Når Ebraheem gjør fæle ting, unnskylder Safa ham
av og til.
Jeg føler at det var… Jeg følte ikke noe.
Føler ikke eller ser ikke?
Noen ganger vil du ikke se følelser.
-Tror du ikke jeg vil se følelser? -Jeg spør.
Nei. Måten han sa det på…
-Følte du at det var falskt? -Ja.
Noen ganger synes jeg Zeina er litt tøff. Jeg vil at hun skal roe ned.
Noe bra kom av det, så…
Spennende med selskapet.
Jeg har denne tendensen. Jeg er også spent.
Situasjonen utløste det.
Men det minnet meg på hvem jeg er,
og jeg bestemte meg for å oppfylle en gammel drøm.
Etter krangelen min med Ebraheem begynte jeg å tenke:
"Hva kan jeg gjøre med situasjonen for å komme sterkere tilbake?"
Jeg bestemte meg for å lage en mote- kolleksjon som heter "I Am The Company",
som symbol for personer som en gang i livet
fikk høre at de ikke kunne.
Jeg følte at jeg fant budskapet mitt.
Jeg har tegnet klær siden jeg var 16-17.
Og jeg har alltid drømt om å komme inn på det feltet.
Men så presenterte muligheten seg.
-Gleder meg til arrangementet. -Jeg òg.
Det skal være enkelt og kult.
Ikke mange taler. Det er bare en samling.
Jeg er kjempespent, og jeg vil ha vennene mine hos meg.
-Inviterer du Ebraheem? -Nei.
Jeg tror dere må være alene sammen
for å løse problemene.
Jeg vet ikke. Det er opp til deg.
Om jeg følte at han var moden nok, ville jeg invitert ham.
Jeg føler at jeg er i trøbbel med Zeina.
-Kom igjen, damer. -Kom.
Nå som frokosten er over, må jeg pakke
og dra tilbake til Dubai og jobben.
Jeg har så mye å gjøre.
DUBAI - DE FORENTE ARABISKE EMIRATER
HASSAN OG MONAS EIENDOM
Fikk ikke snakket med Mona i Ras Al-Khaimah i går.
I dag skal jeg tilbake til Dubai.
Jeg dro innom Mona.
Vi sa at vi skulle ta igjen det tapte
og ha en skikkelig samtale.
-Hei. -Kris. Herregud.
-Jeg er glad du er her. Har savnet deg. -Ja.
-Likte du turen? -Ja. Det var fint.
Jeg vil dra tilbake og…
Kanskje bare med Hassan, og slappe av og…
Han slapp en bombe under middagen da han sa han var klar for barn.
-Jeg vet det. -Jeg ventet ikke det.
Er du klar for at han er klar?
-Han er helt klart rett partner. -Ja.
Jeg vet bare ikke om det er rett tidspunkt.
Hassan vil gjerne bli far, helt siden vi møttes.
Jeg vet ikke om jeg i det hele tatt kan tenke på å få barn i år.
Dette året er spesielt stressende. Det skjer så mye.
Tror ikke jeg sa det, men jeg har leid en hel etasje i bygget vårt.
Jeg pusser opp nå.
Jeg har startet nytt selskap, og det er bare mitt.
Jeg har laget en slags kreativitetslab for å investere i andre startup-selskap.
Det er mitt første prosjekt uten familien.
-Bra for deg. -Det er mye å gjøre.
Det er en stor risiko, stor investering. Det er et stort år for meg.
Du legger for mye press på deg selv.
Brianna er… Jeg tror hun er som Hassan.
-Hun vil ha barnet i går. -Å?
Ja.
Da Brianna fikk diagnosen Graves' sykdom,
måtte de gi henne medisiner for å tøyle det.
I år slutter hun helt med medisinen.
Hun er klar for barn. Hun blir en god mor.
Jeg kom hjem i går. Det kom en pakke, og jeg åpnet den.
Trodde den var til meg, men det var eggløsningstester.
Hun fortalte meg det.
Det begynner å bli en plikt.
-"Dette tidspunktet, dette øyeblikket"… -Ja.
Du kommer hjem fra jobb, og får mer jobb.
Og jeg vil ikke at det skal skje. Vi er nygifte.
La oss nyte øyeblikket.
Hun føler at om hun ikke får barn nå, er det for sent.
-Og jeg… -Jeg kjenner meg igjen.
-Hun ble nettopp 35. -Hun er ung enda.
-Hun tror… -Yngre enn meg.
Jeg vil ikke føle meg gammel. Jeg er 37.
Jeg skal snakke med henne.
Bare prøv. Om dere ikke har fått det til om seks måneder, får dere legen min.
-Han er best. Ja. -Greit. Jeg er med.
Danya og jeg har blitt som familie. Så glade er vi i hverandre.
Vi ble enige om å starte kaffebar.
Jeg ville dele suksessen med henne.
-Når du føler det, tenk på pengene. -Ja.
-Penger, penger. -Penger, penger.
I dag møtte jeg Danya på brenneriet, og vi tester kaffen
vi vil bruke i kaffebaren, Besties Café.
-Det lukter godt. -Ta innover deg alt.
Dette skal være på Besties Café.
Ebraheem vet hvordan man åpner en kafé.
Jeg bidrar med det jeg vet.
Designaspektet. Vi er et bra team.
Jeg er kjempespent. Det skjer faktisk.
Kaffebønnene er her…
Vi har nettopp begynt. Det blir vanskelig.
Vi kommer til å møte på mange grenser,
mange hatere, mange hindringer.
Det er vanskelig når man starter noe for første gang.
Du vil at folk skal støtte deg og la deg føle at du ikke mislykkes.
Når jeg snakker med Bliss, sier han:
"Hvor skal du? Hvorfor skal du møte Ebraheem?"
Han tar det ikke på alvor.
Skulle ønske han støttet meg mer.
Jeg trenger bare at Bliss er støttende i denne perioden
når jeg starter bedriften, og det er han ikke.
Kjenner du luktnyansene? De er gode.
-Oi. Jeg vil gjerne smake på denne. -Vi smaker på den.
Den er fantastisk. Jøss.
Farhana sendte forresten melding.
"Al Oda" skal ha et arrangement.
"Oda" betyr "den store". Jeg liker ikke å si navnet, for…
Det…
Det setter seg fast her.
-Skal hun ha et arrangement? -For merket sitt.
Hvilket merke?
"I Am The Company".
Hva er det som… Vil alle bli motedesigner?
-Ja. -Jeg er glad vi inspirerte henne.
Jeg føler at jeg er kreativ leder for I Am The Company.
Jeg sier det alltid.
Forhåpentligvis eier hun selskapet denne gang.
Hun får eie noe.
LOJAIN OMRANS EIENDOM
Som del av vekttapet etter fødselen
har LO invitert oss, Zeina, meg og Mona, til en EMS-økt hos henne.
-Klar… for en ny opplevelse? -Vi gjør det.
Safa sa at hun ikke liker vekten sin, så jeg foreslo EMS.
Jeg lovet, og da holder jeg løftet.
-Jeg vil gå ned seks kilo. -Seriøst?
Jeg er veldig eiesyk.
Jeg vil ikke at mannen min skal føle at han går glipp av noe.
Jo fortere jeg føler meg bedre og blir meg selv igjen,
jo bedre for ekteskapet.
-Men du er så sexy. -Graviditeten la seg på rumpa.
Sist var det et annet sted. Denne gangen er det her.
Jeg vil gå ned i vekt før babyen.
Før jeg blir gravid, vil jeg gå ned…
Akkurat nå er jeg ti kilo tyngre enn jeg vil være.
Fra jeg var 13, begynte jeg å innse
at jeg var misfornøyd med kroppen min.
Jeg hadde så mange opp- og nedturer og besettelser
og sprø dietter.
Men når man er mor, er det litt mer skummelt.
Jeg vil ikke gå opp i vekt fra der jeg er i dag.
-Vi gjør dette på grunn av Safa. -Ja.
Du må fokusere på henne.
-Jøss. -Kjenner du noe?
Klart jeg kjenner det.
-Sikker? -Ja.
Jeg vil le…
-Føles som om noen biter meg. -For sent.
Nei, dette er for mye. Seriøst.
Hva er kult ved dette?
Jeg vil gå ned ti kilo før jeg blir gravid.
Det er et mål for meg.
Jeg synes ikke at du skal sette deg slike mål.
Jeg føler at jeg knapt klarer det jeg vil gjøre.
Jeg vet ikke hvordan mødre med jobb gjør det, for jeg ser det for meg nå,
og det å ha barn mens man prøver å skape et imperium
og dyrke det… Ja, det er skummelt.
Jeg føler meg ikke klar.
Du vet vel at tidspunktet aldri er perfekt?
Jeg gjorde det med Hanna helt til han ga meg et ultimatum.
Et ultimatum?
Vi var gift i fem år. Jeg sa "ikke i år" hvert år.
"Det hindrer meg i å jobbe." Og så sa han:
-"Jeg giftet meg for å stifte familie." -Oi.
"Selskapet og suksessen forsvinner ikke.
Du er den samme personen.
Du får de samme mulighetene."
Greit. Stopp.
Jeg kan ikke be folk hjem til meg og tilby bare te og kaffe.
Jeg tilbød både sunne og usunne ting. De får velge.
Middagen var pinlig på turen forleden dag.
Hvorfor det?
Jeg liker at du prøver å samle alle.
-Men det var litt pinlig. -På hvilken måte?
Følte du ikke at bordet var delt i to?
Så klart. Jeg ville aldri
satt deg ved siden av noen du ikke likte.
Alle som vet noe om høflighet og respekt,
vet at jeg gjorde det av høflighet.
Hva mener du om det de gjorde mot meg?
Jeg hørte både din og deres versjon.
Men om jeg blander meg og sier meningen min…
Det er ikke mitt problem. Jeg blander meg ikke.
Alle har sin egen bruksanvisning.
Når jeg har lært din, ter jeg meg deretter.
Ellers trekker jeg meg unna.
Så du ville tatt meg med ut og dullet med meg på bursdagen min?
Nei.
Jeg kjenner Zeina inn og ut nå.
Så lenge Ebraheem respekterer meg,
går jeg på bursdagsfeiringen hans og feirer med ham.
Hvorfor tok du med ham ut?
Jeg gjorde ikke det. Farhana ba meg.
Hun sa: "Vi skal ut for å feire Ebraheems bursdag."
Jeg har ikke problemer med ham.
Jeg er glad i Ebraheem. Han er et barn inni seg.
Og det barnet, akkurat som alle barn, har en tendens til å gjøre feil.
Jeg satt med ham, som du og jeg gjør nå, ansikt til ansikt.
Han sa: "Jeg gjorde en feil."
Hva mer vil du jeg skal gjøre? Banke ham?
Nei.
Zeina og jeg er venner.
Men kan Zeina, eller noen andre,
si hvem jeg kan være sammen med?
Jeg ville ikke si til Zeina at jeg skulle til Al-'Ula.
Men jeg valgte dem Ebraheem liker. Jeg er fri.
Jeg har mistet 10-15 år gamle vennskap på grunn av problemer med tillit.
Jeg sa til Safa at jeg gir henne… Hun er min siste sjanse.
Om hun roter det til, blir det et stort problem.
Når jeg ser på henne, føler jeg
at jeg ikke vet hva som er rett tidspunkt å si det på.
Ikke glem arrangementet i morgen.
-Ja. -Gleder meg.
For god helse, gode venner og ikke noe drama.
-Ja. -Og moro.
-Ingen cellulitter, ikke noe fett. -Ja.
Hvor mye ligger på bordet?
Nesten 5 millioner dollar, tror jeg.
Jeg og Kris tok kontakt og sa:
"Vi finner en pressepresang til Safa."
Jeg har eksklusive smykker, for jeg snakket med Safa.
Vi har snakket i et par måneder.
Jeg vet hva hun liker.
Juveleren kjente smaken hennes bedre enn Fahad. Det er utrolig.
-Denne er klassisk. -Den rosa?
-Du kan se. -Det er rosa i, ikke sant?
-Den er sjelden. -Hvor mye?
Over en million dollar.
Én million dollar… for en ring.
Dette er bling.
Jeg tror hun har sett etter dette lenge nå.
-Hva blir dette totalt? -Det blir… 300 000 dollar.
Det er mye penger.
Men Fahad sa: "Hun vil elske det."
Klart det. Jeg tror ikke det finnes
en mann eller kvinne i verden som ikke ville det.
Jeg ville likt diamantene. Gi meg diamantene, Fahad.
Jeg tar dem.
-Jeg liker det. -Dette?
Du har vel Safas håndstørrelse?
Blir Safa imponert? Blir hun glad?
Hun har et mindre et. Hun blir mer fornøyd med et større.
Jeg liker armbåndet, men jeg vil se andre alternativer.
Hva tenker du om at Bliss ba om hjelp?
Jeg forsto ikke helt hva han var ute etter.
Han var ganske vag.
Bliss var ikke redd for å be om hjelp.
Men han må være tydelig på hva han vil ha.
Vi tar detaljene neste gang vi møtes.
Om han ber deg om hjelp,
vet han kanskje hvilken plattform du kan gi ham.
Jeg kjenner ham ikke godt nok
til å gjøre forretninger med ham nå.
Jeg tenker ikke på det. Jeg kjenner ham ikke.
Jeg vil ikke ha noe med ham å gjøre. Sånn er det nå.
-Hva synes du om gaven? -Den er nydelig.
Jeg synes fortsatt vi skal lure henne med en falsk tatovering.
Jeg tror hun kan knivstikke meg. "Fikk du tatovering her?"
Bare "Safa for alltid".
Jeg vil at Fahad skal komme med en falsk tatovering av Safas navn.
Forhåpentligvis får jeg overtalt ham, så ser vi reaksjonen.
I dag lanseres I Am The Company.
Etter alt jeg har vært gjennom,
bestemte jeg meg for å gjøre situasjonen til noe positivt.
I Am The Company, for jeg er selskapet.
Jeg har jobbet lidenskapelig med prosjektet.
Jeg har vært stresset, men samtidig er jeg glad.
Jeg er spent på Zeinas arrangement. Jeg er stolt av henne.
Og det å se det hun har gjort med en utfordrende, uheldig situasjon
gjør meg glad.
-Jeg… -Hei.
-Jeg er selskapet. -Det er du.
Vi kan si at på denne tiden neste år
kommer alle til å ha glitter på øynene.
Jeg inspirerer alle til alt. Kan ikke hjelpe for det.
Alle vil ha en del av Safa.
LO, du kan prøve, men du klarer det ikke.
-Hallo. -Gratulerer.
Vennen.
Hvordan går det?
Wadih Elnajjar er en fremstående person i Dubais sosiale liv.
Du kan ikke dra på luksuriøse resorter uten å kjenne Wadih.
Han er veldig skjønn.
Kjenner du Wadih? Alle kjenner Wadih.
Jeg møtte Wadih da jeg flyttet til Dubai. Vi har mange felles venner.
Da jeg så ham på Zeinas arrangement,
tenkte jeg at vi burde snakke om karrieren jeg vil ha.
Jeg tenkte på Wadih fordi han har erfaring i gjestfrihetsbransjen.
Jeg ville snakke om…
Jeg har tenkt på noe en stund,
og jeg innså at jeg vil prøve noe nytt,
så jeg tenkte at jeg ville ha en jobb som kan bli en utfordring.
Greit.
Så falt det meg inn å jobbe som servitør.
Har aldri tenkt på det.
Servitør? Jeg ble sjokkert.
Jeg ser ikke for meg LJ i en slik jobb.
Hun er en som…
Hun elsker å bli servert. Hun kan ikke servere.
Hvorfor vil du det?
Jeg vet det ikke er noe noen forventer.
Mange ville sikkert sagt: "Hvorfor, LJ?"
Selv jeg, når jeg tenker etter,
kan ikke tro at jeg skal ta et sånt skritt.
Jeg vil bli forretningskvinne i restaurantbransjen.
Før jeg begynner,
må jeg erfare det selv på restaurant, som servitør.
-Jeg kan hjelpe deg med det. -Kan du? Hjelp meg.
-Det skal jeg. -Greit.
Jeg tror LJ ba meg om den tjenesten
fordi hun vet godt at jeg jobber i gjestfrihetsbransjen.
Jeg er glad i LJ, så jeg skal prøve å finne jobb til henne.
Støtten din vil bety mye for meg.
Jeg skal hjelpe deg så mye jeg kan.
Jeg vet ikke om jeg skal tro henne.
Jeg vet ikke egentlig om hun er seriøs.
-Det betyr mye for meg. -Vennen.
Mine damer og herrer.
Først og fremst, en applaus for en spesiell kveld
som finner sted i dette øyeblikk.
Bravo.
Ta godt imot grunnleggeren, skaperen, inspirasjonen
til I Am The Company, Zeina Khoury!
I dag er vi samlet for å feire I Am The Company.
I Am The Company er ikke bare et klesmerke.
Det er en hyllest til dem som våger å drømme.
Er vi stolte av henne i kveld?
Jeg er så glad og takknemlig
for all støtten jeg fikk fra dem rundt meg.
Jeg klarte å ta en ubehagelig hendelse
og gjøre den til noe fint.
Jeg vil gjerne fortelle Zeina om møtet mitt med Ebraheem.
Men jeg må vente.
Dette er hennes øyeblikk, som hun har jobbet så hardt for.
Det er derfor det rette øyeblikket må komme.
Jeg må snakke med Farhana. Jeg må vite hva hun hørte.
Hvorfor tyvlyttet du på meg og Fahad forleden dag?
Tyvlyttet jeg? Så klart ikke.
Mener hun det?
Seriøst? Vi er på et arrangement.
Er dette rett tid til å ha samtalen?
Jeg gikk på badet,
og da jeg kom ut, så jeg at dere snakket.
Dere så at jeg gikk. Hvorfor skulle jeg tyvlytte?
Jeg vet ikke. Det er rart, for vi er et ektepar som snakket.
-Det er ikke greit. -Så du hørte ikke noe?
Så klart ikke. Jeg hørte ingenting.
Ærlig talt, den kvelden vi satt ved bålet,
hørte jeg Fahad og Safa snakke.
Hun sa noe sånt som: "Zeina blir opprørt om hun finner det ut."
Jeg tror hun nølte med å si det til Zeina.
Jeg hørte ikke alt.
Jeg hørte noe sånt som: "Hvordan skal jeg si det?"
"Hva skal jeg si?" Noe sånt. Det var alt.
Klart jeg ikke gjorde det.
Ærlig talt vet jeg ikke noe om samtalen som… Jeg aner ikke.
Herregud. Hvordan kan du tenke sånn?
Herregud. Seriøst? Det er ikke greit.
Vet ikke om jeg tror det.
Kanskje hun bare ikke vil krangle med meg,
men er hun redd for å si det, eller hørte hun faktisk ikke noe?
Jeg er usikker.
Jeg må la Zeina nyte arrangementet.
Jeg skal si det etterpå.
I dag tar jeg med faren min, Dr. Daddy Cool,
og Safa til det nye kontoret for å vise dem byggeplassen.
MONA KATTANS FREMTIDIGE KONTOR
Dette er resepsjonen.
-Oi. Gratulerer. -Det er veldig åpent…
-Takk. -Herregud.
-For et sted. -Tusen takk.
Jeg elsker det.
Jeg valgte å ta et stort sprang
og starte mitt eget selskap.
Jeg tok mitt eget kontor. Du må være selvstendig.
Her borte er et område til faren min.
Han kommer hit i dag. Jeg vet ikke hvor han er.
Det er viktig for meg å ha et sted der faren min kan jobbe,
for jeg vet hvor godt han liker å jobbe.
Jeg tror han har følt seg utilpass siden han pensjonerte seg.
Så dette får ham til å føle at han har et sted å dra.
-Hei, pappa. Hvordan går det? -Hei.
-Hei, habibi. Glad i deg. -Hvordan går det?
Dette er Safa, som jeg har fortalt om.
Jeg er Monas far.
Folk kaller meg professor Ibrahim.
Datteren min Mona ga meg et nytt kallenavn: "Daddy Cool".
Om du vil kalle meg Daddy Cool, er det greit.
-Er arabisken min bra? -Veldig bra.
Vi bør ta en time i irakisk.
Du er visst en god kokk.
-Å? Ja. -Ikke sant?
Vil du lære oss?
-Tjue dollar i timen. -Greit.
Da jeg så Monas far, savnet jeg foreldrene mine,
for han er typisk iraker.
Hva er det her oppe?
-Stort. -Ja.
Denne etasjen er viktig for meg.
Det er første gang jeg gjør noe uten søstrene mine eller noen.
Det første uavhengige prosjektet mitt.
Jeg har alltid sett opp til og respektert søsteren min Huda,
men på mange måter føler jeg også
at det har gjort meg nesten som skyggen hennes.
Jeg vil være Mona. Jeg vil ikke være… Mona, søsteren til Huda.
Jeg vil være Mona, bare Mona.
Vi skal ha bord på midten. Ser dere teipen på gulvet?
Dette skal være arbeidsbord.
-Når dro du til USA fra Irak? -Før krigen mellom Irak og Iran.
Vanskelige tider former personligheten din og gjør deg spesiell.
Vi har hatt veldig vanskelige tider.
Tross de vanskelighetene forsørget jeg familien.
Vi begynte uten noe. De begynte med øyenvipper.
Vi hadde ikke sparepenger.
Det var søsteren min Alia som hadde 6000 dollar.
Det var det vi begynte med.
Og når de skulle pakkes,
for de fikk produkter utenfra,
sa Huda: "Pappa, hjelp."
Vi pleide å være hjemme og pakke øyenvippene sammen.
-Jeg tok med kona. Vi… -Papirkutt overalt.
-Det var sprøtt. -…og pakket alle de
første vippene.
For en bragd.
-Min kjære far. -Ja.
-Vet ikke hva jeg skulle gjort uten deg. -Igjen?
Vakre jenta mi. Ikke.
Faren min har alltid støttet oss.
Og da vi hadde det vanskelig
i Huda Beauty med pengestrømmen…
Han…
Unnskyld.
At han solgte huset sitt for å hjelpe oss å finansiere selskapet vårt
i den vanskeligste tiden…
Tror ikke mange ville ha gjort det.
Men han tenkte ikke på det engang. Det eneste han hadde igjen
som forbindelse med Irak, var hjemmet hans.
Jeg er så takknemlig.
Jeg blir veldig emosjonell.
Ikke bli det. Hadde vi gått tilbake, ville jeg gjort mer.
-Ja. -Pappa. Så søtt.
Ja.
AL-'ULA I SAUDI-ARABIA
Endelig tok Lojain Omran oss med til Al-'Ula.
Har ikke vært i Al-'Ula før.
Vi skal feire Ebraheem. Jeg er kjempespent.
Jeg inviterte Salem Khammas.
Han er en venn jeg har kjent i to år nå.
Han eier et eiendomsmegler- og et byggefirma.
Han er som en storebror for meg.
Jeg er veldig glad for at Salem blir med til Al-'Ula.
Ebraheem er som en bror for meg.
Jeg er glad for at han endelig gifter seg.
Jeg har noen overraskelser som vil gjøre alle glade,
spesielt brudgommen.
Å gå i Al-'Ula er som å gå i et utendørs naturhistorisk museum.
Jeg ville ta dem med på omvisning.
Det er magisk. Det er vakkert.
Er jeg på jorden?
Jeg følte at det var et historisk sted, og jeg følte historiens makt.
Surrealistisk. Det føles som om du kanskje er på Mars.
Jeg kunne ikke bedt om en bedre feiring, på det beste stedet med de beste folkene.
Vi er fremme i Al-'Ula.
-Jøss. -Et helt unikt sted.
Det ser ut som et maleri. Det ser ikke ekte ut.
Så dere speilene?
-Der. -Jøss.
-Vi sjekker inn. -Kom.
Gleder meg til å se huset.
Jøss.
Villaene er kjempeluksuriøse.
Vi hadde to villaer, én til damene og én til mennene.
Det tar pusten fra en.
Bliss måtte jobbe.
Jeg var i all hemmelighet glad,
for om han var der, kunne jeg ikke bodd med jentene.
Dette stedet er surrealistisk.
Kan du tenke deg hva andre kommer til å tenke
når de ser oss på denne fantastiske turen med LO?
-De blir så sjalu. -Hvorfor skulle vi bry oss?
Jeg forstår ikke hvorfor de er så opptatt av hva andre kanskje tenker.
Hvem er "de andre"?
Jeg er fri. Jeg gjør som jeg vil.
DUBAI - DE FORENTE ARABISKE EMIRATER
Jeg skal treffe Fahad.
Sist vi var alene, var på stranden i Ras Al-Khaimah.
-Hvordan går det? -Hallo.
-Alt i orden? -Ja. Med deg?
Jeg er her for
å takke for muligheten, selv om jeg ikke trengte den.
Jeg ville takke…
På stranden da jeg snakket om arrangementet mitt, sa du
at du ville hjelpe om du har mulighet.
-Jeg setter pris på det. -Ja.
Jeg gjør hva enn jeg kan for å hjelpe.
Hypotetisk sett, om du sponset…
Vi snakket ikke om hva det betyr i detalj.
Detaljene kan diskuteres senere.
Jeg sa bare at det at du i det hele tatt sa:
"Om jeg kan, hvorfor ikke?"
Har du valgt pressepresang til henne?
Det er vanskelig.
-Vi så noen alternativer. -Ja.
Jeg vet ikke.
Kris foreslo en… tatovering.
En ekte en?
Han sa jeg skulle spille henne et puss. Han sendte meg en tatovør…
Han mener det. Han vil virkelig gjøre dette.
Vent. Få se.
-Jeg vet… -Har du sendt melding?
Skal du treffe henne?
Kris skrev: "Kommer med en venn." Vi får se.
Da han sa at han skal gjøre det med Kris,
tenkte jeg det var et bra tidspunkt for
å snakke om det jeg ville ha,
noe han har unngått i årevis, og nå vurderer jeg det igjen.
Når skal dere dit?
I morgen.
Jeg spurte ham hvor, når, hvordan, hvem personen er.
Avtalte han det og tar deg med dit?
Ja. For han vil…
Han bare: "Spill henne et puss."
Jeg dukker bare opp for å prate.
Bare en liten samtale.
Jeg gleder meg til å vise dem stedet
der morgendagens middag skal være.
De gravde hull i sanden og plasserte en sittegruppe der.
La festlighetene begynne.
Skulle ønske Hamdah var her.
Hun ville hatt det gøy.
Det gikk ikke nå, men forhåpentligvis…
Neste gang.
Ifølge våre skikker
kan ikke en mann og forloveden reise sammen,
og de kan ikke være alene sammen før bryllupet.
Jeg er velsignet som har alle dere som venner,
for jeg føler at enkelte er sjalu.
Vi er samlet her i dag for å feire deg,
og jeg ville be dem du liker.
Sjalusi er ikke vårt problem.
Men Zeina var litt bebreidende.
"Du er med Ebraheem og Danyas gruppe."
Jeg sa: "Det finnes ikke grupper.
Vi er ikke på skolen."
Bare rolig, Ebraheem. Jeg vet om alt som foregår,
men det betyr ikke at jeg tar noens parti.
Jeg er lei av folk som bruker maske hele tiden
og later som om de er annerledes enn de er.
Ikke undervurder meg.
Jeg er stille fordi jeg vil.
DUBAI - DE FORENTE ARABISKE EMIRATER
I kveld har jeg bedt alle som står Zeina nær på middag
for å overraske henne og feire selskapet hennes,
så hun føler seg bra.
Alle er i Saudi.
-Hvem er alle? -Farhana, LJ, Ebraheem og Lojain Omran.
-Jaså? -Ja.
Tuller du med oss? Få se.
"Familieferie"? "Familie"?
FAMILIEMORO
FAMILIEKJÆRLIGHET
Det minnet meg om plassen min med LO.
En slektsrelasjon?
Ikke lett å relatere til. Men jeg vet ikke. Beklager.
-Greit. -Forleden dag hos henne
sa hun at hun ikke ser dem som nær henne,
men hun er nær nok til å dra på ferie med dem?
Jeg ville ikke reist med noen jeg ikke sto nær.
Reiser du med noen, står dere hverandre nær.
-Vent. Er Ebraheem der? -Ja. Hun er der med alle.
Ja, med null. Hun er der med nullene.
Det går fint.
LO er høflig.
Vi tenkte
vi kunne ha en liten fest for deg.
For å feire deg har vi kjøpt presanger fra oss alle.
Herregud, folkens.
Alle bør feire det nye selskapet sitt sånn man feirer et barn.
Veldig viktig, og alle må komme og støtte deg.
-Oi. -Oi. Se på det.
Kaken er veldig søt. Som…
Kom igjen.
Vi bretter opp ermene og har mye arbeid å gjøre.
Dette er for mye. Herregud.
Dette er fra oss alle.
Jeg føler at vennekretsen min er komplett.
Så søtt.
-Jeg har noe å si. -Vær så god.
Jeg og Ebraheem skal åpne en kaffebar som heter Besties Café.
Stilig.
Det er verdens søteste konsept. Jeg elsker det.
Alle bestevenner går dit.
Ja.
Men Bliss sier:
"Du og Ebraheem jobber med prosjektet når du burde være hjemme."
Når Bliss sier slikt, blir jeg opprørt,
for jeg vil være vellykket og åpne bedriften med Ebraheem,
men også være med barna, og jeg er det.
Jeg forstår ham. Jeg gjør det. Jeg skjønner perspektivet hans.
Jeg ville frarådet å inngå partnerskapet.
Jeg er 100 % sikker på at du må gi opp noe til slutt.
Du må velge mellom vennskapet og forholdet.
Jeg bryr meg ikke om Salems mening.
Det er hans mening. Han kan holde den for seg selv.
Jeg skal starte bedriften, ikke på grunn av pengene.
Ebraheem, husk…
-Hun prioriterer annerledes. -Situasjoner er ulike.
Hjemmet, mannen, barna. Så…
Men alle kvinner har et hjem, mann, barn…
Vent. La meg si noe.
Herregud. Salem, slutt å snakke,
for jeg liker det ikke når noen plager Danya.
Det er meningsløst.
Du støtter ikke kvinner i forretninger eller som jobber.
Stikk motsatt.
Personen som styrer byggefirmaet mitt, er kvinne.
Danya prøvde faktisk å styre samtalen i en annen retning
slik at jeg skulle holde kjeft og bli flau, men nei.
Unnskyld. Du kan ikke slå meg.
Som kvinne, eller kone, må hun kunne jobbe om hun vil
slik at hun kan få mestringsfølelse
og føle at hun klarer noe.
Om du ikke forklarer det grunnleggende for mannen din…
Danya er ikke et barn.
Jeg snakker ikke om alder
eller sjalusi eller respekt eller menn og kvinner.
Før jeg visste ordet av det, handlet det om at jeg var sexistisk
eller mot kvinner og sånn…
Stikk motsatt. Jeg støtter kvinner 100 %.
Jeg sier dette fordi jeg bryr meg om deg.
Når jeg gir deg råd, er det basert på erfaring.
Og jeg gir deg dem gratis.
Dere er alle kloke nok til å ta egne beslutninger.
Vil dere åpne kaffebar, åpne kaffebar.
Vil du være partner med henne, vær partnere.
Til syvende og sist vet hun hva rollen som mor betyr,
og hun slutter ikke å ta seg av barna sine.
Det er hennes valg. Ingen burde stå i veien.
Jeg synes vennskapet deres er fint, og jeg støtter henne.
Jeg har bare én ting å si.
Ærlig talt er det noe…
Hun er søsteren min, vennen, alt. Jeg snakker om Danya. Men…
-Hva er det? -Du gjør oss bekymret. Bare si det.
Jeg møtte Safa.
-Hva? -Når?
For noen dager siden.
-Bare du og Safa? -Bare jeg og Safa.
Hvorfor det?
Hva var grunnen?
Hva var grunnen, Ebraheem? Hvorfor møtte du henne?
Nå gir det mening, for hun og Fahad hadde en samtale,
og jeg hørte bare: "Jeg sa det ikke."
Kanskje hun var redd jeg hørte samtalen
om at hun møtte deg, og at hun ikke sa det til Zeina.
Det er lovlig.
Nå gir det mening. Hun tror jeg kanskje sier det til Zeina.
Jeg er ikke sånn. Hvorfor skulle jeg si det?
Hun var redd for at jeg skulle si det til Zeina.
Hva slags vennskap er dette?
Vennskapet er falskt.
Ringte du Safa eller omvendt?
-Vi ble enige om å møtes. -Men hvem ringte først?
-Vi snakket på Instagram. -Så du sendte melding?
Jeg sendte melding…
Men hun sa ikke hei på turen da du gjorde det.
Kanskje hun var redd for Zeina.
Hun vil ikke at Zeina og du vet det.
-Hvorfor er hun så redd for Zeina? -Zeina er skummel.
Hun prøver å skremme folk.
Jeg begynner å innse
at Safa faktisk er problemet, ikke Zeina.
Hun kunne ha fikset problemet mellom meg og Zeina.
-Men i stedet kastet hun bensin på bålet. -Sant.
Hun snakket med Zeina bak ryggen min,
så Zeina ble enda sintere på oss,
og nå tar hun kontakt med bestevennen min
og prøver å få ham på sin side.
Jeg vet ikke hvorfor han liker Safa.
Han skulle heller møtt Zeina enn Safa.
Han vil finne ut hvordan hun er.
DUBAI - DE FORENTE ARABISKE EMIRATER
I dag skal Fahad få tatoveringen sin
og se om vi kan spille Safa et puss.
MIDLERTIDIG
-Hva tror du reaksjonen blir? -Vet ikke.
-Hei. -Hei, folkens.
HALLO, SØTA
Vi skriver navnet hennes med navnene til barna.
Nei, men du kan ha Safa med et hjerte.
-Vi gjør det. -Ikke si at det er midlertidig.
-Det ser ekte ut. -Klart det. Det er peket.
Hvor skal den være?
-Kanskje på skulderen. -Skulderen? Greit.
Da jeg innså at Fahad og Kris skulle møtes,
tenkte jeg det var et bra tidspunkt å dukke opp
og ta en prat med Kris.
Det ser bra ut. Jeg tar enda et bilde.
-Vi gjør det samme for deg. -Jeg har nok.
Hei.
-Hva skjer? -Hei. Hva skjer?
-Alt i orden? -Ja da.
-Hva skjer? -Jeg stikker.
-Hvor skal du? -Jeg stikker.
-Hvorfor stikker du? -Jeg må gå.
-Hallo? -Hvorfor stikker du?
Hallo.
Ut.
Vent. Straks tilbake.
Hvorfor stikker du av?
Nå holder det. Han får ikke rømme igjen.
Jeg prøver å finne ut hva problemet er.
Jeg kom ikke for å anklage deg for noe.
Jeg vil du skal forklare hva som skjer.
Det er alt jeg vil vite.
Hvem stikker av fra åstedet? En skyldig person.
Tekst: Heidi Rabbevåg