AMELIA - SENTRUM I DUBAI
Zeina, vent. Kom hit. Hør på meg.
Jeg skulle si det på slutten av arrangementet.
Safa, er du dum?
SAFA SIDDIQUI HUSMOR
Hva har du gjort mot vennskapet vårt?
-Ikke gå. -Hvorfor sa du det ikke?
Til helvete med Ebraheem. Hvorfor sa du det ikke?
Hva tenkte du på?
Er du glad for at LJ gjør narr av oss?
Og Farhana sitter der og tenker: "Vi tok Zeina."
Det er greit.
-Det skulle ikke slutte sånn. -Du ga vennskapet vårt…
-Nei… Hvem er han? -…til de falske, avskyelige menneskene,
som jeg aldri vil se igjen.
Har de ikke parkeringsassistent her?
Jeg var ikke sint. Jeg var såret.
Du har tid til Swarovski-sminken
og å fikse håret, men du har ikke tid til å ta en telefon og si:
"Forresten, jeg traff…"
Jeg skulle si det i dag.
De var før deg.
Unnskyld.
Jeg var så trist.
Jeg har aldri såret henne, og jeg vet hva hun føler.
Jeg så henne gråte, og det var… fryktelig.
Jeg blacket ut, faktisk.
LJ, faktisk.
"Sa hun at hun traff…"
Hva har du gjort mot oss?
Jeg vil hjem. Jeg vil til mitt trygge sted.
Jeg har mistet tilliten til alle.
DUBAI BLING
Farhana?
Synes du jeg gjorde noe galt?
INFLUENSER
-Dere gjorde det samme. -Hun kom til å finne det ut.
La oss spionere og se om det ser sprøtt ut.
-Greit. -Greit.
Bli her.
-Hun virker veldig sint. -Jeg vet det.
Jeg syntes synd på Safa. Det er ikke min feil.
Hun vet jeg er veldig ærlig.
Hun sier alltid slemme, indirekte ting til meg.
Hvorfor må jeg godta det?
-Vent her… -Kan dere gå?
-Dette er ondsinnet. -Drittsekker.
Hvorfor ikke vente til arrangementet var over?
De driter i det. Hvorfor?
Jeg har venner og familie her.
Hvorfor måtte dere skjemme meg ut?
Fordi de driter i det.
LJ, din slange. Hvordan våger du?
Hvordan våger du å skape kvalm
et sted du bør være takknemlig for å være?
Jeg vil ikke sitte med dem.
Du mener vel at de overdriver?
For mye.
Jeg vil ikke sitte med dem.
Dere bør gå.
Patetisk.
-Kom, LJ. Vi går. Det går fint. -Dra.
Sterke kvinner.
Det er greit for meg å gå.
Det er ikke greit å lage unødvendig drama
og overdrive reaksjonen din.
Vet ikke hva som feiler meg.
Jeg ringte og sendte melding til Zeina…
Hun svarte ikke. Jeg var bekymret.
Nå prioriterer jeg å treffe Zeina og snakke med henne.
Jeg vil fikse dette.
Herregud.
Hva faen?
Er dere så desperate etter et arrangement at dere blir?
Du eier ikke restauranten.
Men jeg leide den privat.
-Herregud. Hun er sprø. -Seriøst?
Er det sånn du behandler gjester, Safa? Så ubehøvlet.
EBRAHEEMS BEDRIFT
I dag skal jeg til Forever Rose
for å sette meg ned med Danya og Ebraheem.
Jeg vil snakke om bedriften de skal starte.
Prøve å finne ut litt informasjon.
Står til?
-Savner deg. -Deg òg.
-Hallo. -Diva Dee.
-Hvordan går det? -Bra.
Jeg kan være sen, for jeg er gift.
Jeg har ektemann-plikter.
EBRAHEEM AL SAMADI
Har dere hørt hva som skjedde med meg og Kris?
Jeg vil høre det fra deg.
Jeg hørte på deg. Han og Fahad hadde en greie…
Fahad skulle tatovere Safas navn, og jeg dukket opp.
Han stakk så fort jeg kom.
Hvorfor?
Føler du ikke at selv om han ikke reagerte,
ikke konfronterte deg slik du ønsker, at du kan avslutte det?
Ja. Jeg angrer ikke.
Jeg ble sikrere på at følelsene var riktige.
Ville du ha bedt ham om vi ikke hadde sagt det?
Kris har ikke gjort meg noe.
Kris har aldri såret eller fornærmet meg.
Det som skjedde mellom Kris og DJ Bliss,
er lenge siden.
Kris og Brianna har ikke gjort meg noe.
Jeg har ikke noe problem med dem. De ba meg, så jeg må be dem.
Kan jeg be dere om…
Jeg vil at dere skal være stille i fem minutter.
Først og fremst, ikke misforstå.
Jeg er glad i og respekterer dere og forholdet deres,
men det er risikabelt å jobbe med venner.
-Hun er ikke vennen min. -Jo.
"Venn" og "bestis" er forskjellige ting.
-Hvorfor føler jeg at du er opprørt? -Vet ikke hva jeg gjør her.
Om dere vil le og spøke, greit.
Men ikke begynn å jobbe sammen slik.
Dere må ta bedriften på alvor, ellers funker det ikke.
Vet ikke hva problemet er. Han bør være glad.
Men han sitter her og sturer og er opprørt.
Jeg forstår ikke.
Burde du ikke kommet til meg og sagt: "Jeg vet at du er opptatt.
Jeg vet at du har ditt livs største konsert…"
-Hva? -Vent.
Herregud.
"Jeg vet at du har ditt, men jeg vil gjøre dette.
Kan vi dele tiden sånn? Femti-femti?
Når jeg jobber med Besties Cafe, har du barna."
Burde vi ikke hatt den samtalen før?
Jo da.
Hovedproblemet med bedriften
er at Danya nok en gang vier tiden sin til noe
når jeg trenger henne hjemme.
Marwan. Om dere har et problem, er det mellom dere.
Men ikke undervurder intelligensen min.
Uten respekt for deg hadde jeg ikke sittet her.
Ville hatt null respekt.
Jeg har stor respekt for deg, selv om jeg er…
-Har du ikke respekt for meg? -Nei…
-Får jeg bilnøklene? -Det er ikke det.
-Kan jeg få bilnøklene? -Nei.
Jeg er ferdig. Jeg er lei av å prøve å overbevise ham om bedriften.
Orker ikke mer.
Siden vi giftet oss, har alt handlet om musikken din,
videoklippet ditt, dine arrangementer, dine saker…
For én gangs skyld vil jeg gjøre noe, og du er misfornøyd.
-Nei. -Jo. Jeg er ferdig.
-Du kan ikke prioritere… -Jeg går.
Jeg har satt drømmene mine på vent i mange år.
Og det at han ikke støtter meg,
sårer meg og gjør meg sint.
Så fort arrangementet var over,
dro jeg hjem, stelte meg og dro hjem til Zeina.
Jeg ville hun skulle vite at hensikten var god.
HUSET TIL HANNA OG ZEINA
Jeg har prøvd å ringe.
Jeg vil snakke.
Vent på meg i hagen. Jeg kommer.
Jeg var ikke klar til å snakke.
Jeg var skuffet over Safa.
Men jeg ville høre hva hun hadde å si.
Jeg kom fordi jeg vet at du har problemer med tillit.
Men jeg gjorde dette med gode hensikter.
Jeg møtte Ebraheem for å se hvordan vi kan gå videre.
Jeg ville ikke holde på sånn lenger. Det er pinlig og føles ikke bra.
Jeg vet hun ikke har det bra.
En oppriktig unnskyldning ville vært bra for oss begge.
Jeg ville ikke at noe fælt skulle skje med deg.
Så si meg en ting.
Hvordan møtte du ham? Hvem ringte hvem?
Han ringte…
Hvorfor sa du det ikke da? Ba han deg la være?
Fordi han angrep deg på kontoret ditt,
mobbet deg og snakket stygt om deg
og alt, og jeg vet at det sårer deg, og at du ikke er helt leget.
Jeg ville få i stand en slags avslutning, eller en slags
ekte unnskyldning.
Han var oppriktig, og det var bare for deg.
Han var… helt…
Bare pisspreik?
Nei, han var lei seg.
Hva skjedde? Jeg snakker fortsatt ikke med ham.
Han er fortsatt respektløs.
-Jeg skulle si det… -Og snakker om meg.
Alt er det samme.
Jeg ser rett gjennom Ebraheem. Han er falsk.
Han har hundre ansikter, og han er en god kameleon.
Problemet er måten jeg fant det ut på. Det er fortsatt et sjokk.
"Zeina er så dum at den såkalte makkeren hennes
ikke respekterte henne nok til å fortelle at hun traff Ebraheem."
Da jeg snakket med Mona, sa jeg:
"Skal jeg si det før arrangementet?"
Hun sa: "La henne nyte arrangementet. Si det etterpå."
Jeg vet ikke hva jeg skal si,
men var jeg faktisk et samtaleemne mellom deg og Mona?
Jøss.
Jeg har delt mine dypeste hemmeligheter med deg.
Jeg har stolt på deg med ting jeg ikke har stolt på andre med.
Jeg trenger tid
til å bygge opp tilliten.
Jeg tar ikke pauser.
Du tar ikke pauser. Jeg tar pauser.
Du kan ikke komme hit og diktere vilkårene.
-Jeg sier at… -Du gjorde en feil.
Du må respektere måten jeg håndterer ting på.
Du må bli vant til å ikke alltid få det som du vil.
Det er det du er vant til.
Å bryte noens tillit kan ikke tas lett på
i så nære vennskap.
Jeg skal til Lojain Omran.
Jeg vil snakke om det som skjedde med Safa og Zeina.
LOJAIN OMRANS EIENDOM
-Står til? -Bra, takk Gud. Hvordan har du det?
Bra.
Du blir her og er flink gutt. Og vennen din er her i dag.
Lulu, hvorfor gikk du ikke på Safas arrangement?
Jeg hadde andre prioriteter.
Safa er ikke vennen min, og blir det aldri.
Hvorfor dra på et meningsløst høflighetsbesøk?
Du vil ikke tro hva som skjedde.
-Jeg fortalte litt. -Hele Dubai vet det.
I den første meldingen jeg fikk fra en av gjestene, sto det:
-"OMG. Gudskjelov at du ikke kom." -Seriøst?
Jeg bare: "Det må ha skjedd noe drama."
Jeg takket Gud for at jeg ikke var der.
Jeg tåler bare ikke sånne situasjoner.
Og jeg liker ikke drama.
Jeg hadde nettopp kommet…
"Som alltid er du sen."
-Hvem sa det? -Safa.
Jeg er ikke et barn hun kan snakke slik til så fort jeg kommer.
Hvem tror hun at hun er som snakker sånn?
Hvor kom den første gnisten fra?
Det var ikke noen gnist, bare…
Jeg ville snakke om Ebraheem og Safa, og at de møttes.
Jeg trodde Zeina visste det.
-De skal være bestevenner. -Angivelig.
Alle vet det.
Det er rett av Zeina å være sint.
Når jeg vet at bestevennen min har et problem med noen,
og jeg finner ut at hun gikk bak ryggen min
og møtte personen,
kommer det til å få en sterk reaksjon.
Jeg var overrasket over reaksjonen jeg så fra Safa og Zeina.
Tenk, hun sa: "Kom deg vekk fra festen min."
Ble du kastet ut?
-Ja. -Herregud.
Og hun ropte. Jeg bare: "Greit."
-Foran alle? -Foran alle.
Men jeg var ikke overrasket.
Om det er sånn hun behandler mannen sin, behandler hun venner sånn.
Legg det til Safas katalog at
hun ikke vet noe om verdsettelse.
Selv da jeg var hos henne etter at hun fikk barnet,
av høflighet, og siden hun er en venn av Zeina…
Zeina er en bedre venn av meg.
Så fort jeg kom inn:
"Trodde du ville besøke når barnet begynte på skolen."
Skal aldri sette fot hos henne igjen.
Har respekt blitt så vanskelig?
Jeg tror ikke det.
Jeg skal organisere et arrangement…
-Hvordan går forberedelsene? -Bra.
Jeg har et arrangement i Riyadh når arrangementet ditt er.
Men jeg skal være på nett med deg.
-Du blir savnet. -Vennen.
Siden det har vært spenninger mellom alle i det siste,
forbereder jeg et arrangement som jeg kalte White Peace Party.
Jeg ville invitere venner
så vi føler at vi kan sitte sammen og snakke om ting
uten drama og uten å kjefte.
-Kom, Louie. -Skal du invitere Safa og Zeina?
Jeg har sendt dem en invitasjon…
-Har du? -Ja.
-Det forventet jeg ikke. -Jeg er ikke sint.
Tror du at de kommer?
Om de kommer, er de mer enn velkomne.
Du må være forsiktig etter det som skjedde.
Jeg har en dårlig magefølelse.
Og for første gang håper jeg at jeg tar feil.
Da jeg var med Zeina, hintet hun: "Hvorfor servitør, LJ?"
-Hva er galt med servitører? -Jeg…
De er hederlige mennesker og jobber hardt.
Beklager, jeg ba ikke om din mening.
-Hvordan gikk det? Fortell. -Det var fint.
-Jeg fikk ikke besøke deg. -Vet du hva?
Det var en opplevelse, Lulu.
Jeg vil ikke fortsette, men jeg vil erfare
-å jobbe. -I tilfelle du åpner restaurant.
I tilfelle jeg har planer relatert til mat og drikke.
Servitør,
jeg føler at jeg klarer det, men ikke på daglig basis,
for i helgen er jeg sammen med barna mine.
Og da slutter jeg så klart.
Denne er din.
-Nei. -Jo.
-Gir du meg en pusekatt? -Han har blå øyne.
Herregud, Lulu.
Det er ditt nye hjem.
-Birkin, 35, croc… -Tror du han dør i vesken?
For et flott hjem… Jøss.
HUSET TIL FAHAD OG SAFA
Jeg har endelig ordnet pressepresang.
Det har ikke vært lett.
Jeg gleder meg til reaksjonen hennes.
Safa.
Jeg klarte ikke å velge gave,
så jeg kjøpte armbåndet og tre biler hun kan velge blant.
Safa. Hvor er du?
-Hei! -Hva er dette?
Herregud. Hva er alt dette?
-Kom. -Jeg elsker det.
-Elsker du det? -Ja.
Bang. Bang. Bang.
Tre biler med store røde sløyfer. Hva skjer?
Herregud. Hva er dette?
Takk.
Herregud. Dette er så søtt.
Endelig fikk jeg gaven. Trodde han glemte det.
Holdt på å gi opp.
Den er endelig her, og jeg må se det for å tro det.
Herregud. Dette er så spennende.
Hun fikk sitt livs sjokk. Hun var sjeleglad.
-Alle tre? -Ikke alle tre. Velg den du vil.
-Kan jeg velge to? -Vil du ha to?
Jeg har jo Ayana og Alina.
Så om jeg har to, kan jeg ha én til…
Men du kan bare kjøre dem i én bil, ikke i begge.
Jeg vil ha dem. Elsker dem. Jeg vil prøvekjøre.
Det blir vanskelig å velge,
men jeg må prøve alle
og se hvilken som er best for shopping,
hvor mange poser som får plass.
Det er beslutningstakingsprosessen.
Jeg har en overraskelse.
Klar?
Seriøst?
-Liker du den? -Herregud.
Hva?
Det er en livslang forpliktelse.
-Liker du den? -Elsker den.
Gjør du?
Navnet mitt er på ham. Det er som en strekkode. "Jeg er Safas."
Han kan ikke gå noe sted. Han har den resten av livet.
Den er midlertidig.
-Ikke varig. -Tuller du?
-Vent. Er det en spøk? -Nei. Det skulle være en…
-Er forpliktelsen din en spøk? -Safa, du vet bedre.
Nå vil jeg ha en ekte.
Jeg tror det var jeg som ble spilt et puss, ikke Safa,
siden hun trodde det var en ekte tatovering
og var glad. Jeg trodde hun kom til å bli opprørt.
Omvendt skøyerstrek.
Det er mer. Kom.
Herregud. Det er nydelig.
Jøss.
Fahad hadde masse overraskelser på lur.
-Herregud. -Dette er nøklene til…
-Vent. Nabohuset. -Nei. Det er ikke noe nabohus.
-Kjøpte du nabohuset? -Nei. Slapp av.
Kontornøkler, for bedriften din gjør det så bra.
Jeg støtter deg… Du solgte. Så ja, du trenger mer plass.
Takk.
-For å støtte deg. -Takk.
Jeg føler at Fahad var flink med pressepresangen.
Han gjorde meg veldig glad.
Jeg er glad som har ham som mann. Jeg er en heldig jente.
-Og dette er fra Harshal. -Det er nydelig.
Skal samle på dem som Pokémon.
Diamanter er jenters beste venn. Det er en signaturgave.
Jenter fortjener diamanter.
Så søtt. Jeg gleder meg til…
-Liker du ikke armbåndet? -Jo. Elsker denne.
-Fant Zeina dette kontoret? -Ja.
Vet du at jeg møtte henne i går?
-Hvordan gikk det? -Fortsatt sint.
Vet du hva jeg vil at du skal gjøre? Møt henne.
-Ring henne. -Hun hører på deg.
Jeg kan møte henne.
Jeg elsker deg.
-Er du fornøyd? -Ja.
-Det er viktig. -Få det til.
Jeg tar kontakt.
Tross alle de flotte gavene Fahad ga meg,
om han ordner opp med Zeina, hadde det vært den beste gaven.
Er dette alle pressepresangene?
-Hvor mye trenger du? -Én til.
-Hva? -Jeg vil opereres.
-Operasjon? -Plastisk.
-For? -Mamma-makeoveren.
Er du gal? Du trenger ikke noe.
-Vær så snill, Fahad. -Har du blitt gal? Nei.
Jeg vil ha en mamma-makeover,
som er å få kroppen din fra mammakropp til sexy kropp.
Som om jeg aldri fikk barn. Bare: "Det skjedde."
Fahad, jeg gjør det.
-Livet uten plast er blast. -Er du gal? Safa, nei.
Vi kan tenke på det. Takk. Jeg elsker deg. Takk.
Kom hit, Safa. Jeg snakker til deg.
Faren min lovet Safa og meg å lære oss å lage dolma.
Så i dag gleder jeg meg til å se hva pappa lærer oss.
-Det ser vanskelig ut. Er det det? -Irakisk dolma er ikke som annen dolma.
Det er en blanding av alle grønnsakene.
Vi bruker risen…
I fremtiden, om vi har barn… Du vet at barna spiser vår mat, ikke sant?
-Ja. -Hva gjør vi?
-La oss gjøre noe? -Vi kom for å lære.
-Vi lærer ikke nå. -Bland dette.
-Sånn. Bra, Safa. -Jøss.
-Slitsomt. -Flink jente.
Bland det godt. Det er ikke godt.
Som en ekte irakisk far dominerte han på kjøkkenet.
-Har du snakket med Zeina? -Jeg dro dit og… Jeg vet ikke.
-Hun var litt kald. -Hun snakket iallfall med deg.
Jeg ville si det, ikke såre henne.
-Så klart. Ja. -Jeg sa jeg skulle si det.
Hvordan kunne jeg vite om LJ?
Hva skal du gjøre med det? For dere må tilbake til…
Fahad skal treffe henne.
Om Fahad snakker med Zeina, kan han få frem poenget mitt.
Om det ikke går bra med Fahad, vil jeg gjerne snakke med henne for deg,
om det er greit.
-Ja. -Jeg tror det hjelper.
Det er trist å høre at Safa føler at Zeina fortsatt ikke er tilbake
til deres vanlige forhold, og jeg vil hjelpe
og se om kanskje jeg kan megle.
Jeg vil at de skal være seg selv igjen.
-Skal du på LJs fest? -Jeg tror ikke det.
-Inviterte hun deg? -Ja.
-Kom. Det blir gøy. -Nei.
Jeg vil ikke gå.
Det er det motsatte av fred.
LOJAIN OMRANS EIENDOM
Jeg og mannen min, Clooneyen min, lever borte fra rampelyset.
Det begynte som vennskap, og utviklet seg.
Jeg forelsket meg i hjertet hans.
Det viktigste for ham er at jeg er vellykket og glad.
Spesielt denne delen av livet mitt er jeg fornøyd med.
Hvorfor skal jeg vise den? Jeg må ikke vise frem mannen min.
Jeg fikk ideen om å be Bliss og Danya hjem til
mannen min og meg.
Vi skal indirekte prøve å overbevise Bliss om Danya
og partnerskapet med Ebraheem.
Velkommen. En ære å ha dere her.
Takk.
-Hei. -Takk for at vi fikk komme.
Jeg er skrubbsulten.
Den med kylling er til deg.
Sjømaten og de uten noe er til kona di.
Takk.
Du er skjønn. Omtenksom.
Alt bra med bedriften?
Ja.
Enkelte er
ikke så støttende.
Det handler ikke om å ikke støtte.
Et av hovedproblemene er risikoen for å miste vennskapet.
Han sa: "Dere jobber sammen."
Han sa: "Dere skal jobbe sammen. Har dere kontrakt?"
Han vil sikre rettighetene dine og vennskapet.
Han har lov, og det er bra.
Personlig er jeg litt redd for partnerskap
med en ektemann eller en bror eller en søster,
for vi kan miste hverandre.
En sterk kvinne oppdrar sterke barn.
En selvstendig kvinne oppdrar selvstendige barn.
Ja. Helt enig.
Jeg prøver ikke å stoppe dem
eller å gjøre det vanskeligere.
Jeg sier at de må være ekstra forsiktige
og ikke la dette bli noe som kan skape
et problem mellom dem.
Og det andre er
barna, spesielt datteren min…
Hun trenger moren sin mye mer
og vil være sammen med henne.
Jeg også. Jeg trenger henne også.
Han vil bare at jeg alltid skal være hjemme.
Han elsker å spise, og jeg hater å lage mat.
Det er det største problemet i ekteskapet vårt.
Jeg gjør alt. For meg er matlaging bortkastet tid.
Om jeg våkner om morgenen etter å ha jobbet om kvelden,
og plutselig er frokosten klar,
-og så drar jeg på jobb… -Når du…
…lunsjen er klar, tror du… jeg ombestemmer meg?
Jeg lærer å lage mat, og du støtter meg med bedriften?
-Er det avtalen? -Det er en innsats fra begge sider.
-Ok? -Ok. Om Gud vil.
Skal gjøre mitt beste.
Nå er det opp til Danya å gjøre pliktene sine hjemme,
med barna på ene siden og jobben på den andre,
og prøve å balansere alt.
Forresten, Bliss, jeg fikk en telefon fra Kris.
Jeg liker å høre fra alle involverte
slik at jeg forstår sammenhengen.
Han har åpenbart noe som går mange år tilbake.
Mellom dere, for 12 år siden?
Jeg ville bare snakke.
Er vi venner? Jeg vil vite det.
Jeg vet hvor vi står.
Tror det var viktig for meg å si til LO hva som skjedde med meg og Kris,
for hun forstår det best, siden hun er i bransjen.
Har du slike problemer i bransjen din også?
Derfor holder jeg avstand
til alle som jobber på mitt felt.
Jeg har hørt uttrykket: "To kolleger er aldri enige."
Jeg trodde det ikke.
Så fant jeg ut at de lager hindringer for deg, jobber på ditt felt.
Om han er mot å sette seg ned med deg,
bare trekk deg unna.
Legg det bak deg og fortsett med livet.
Jeg tror ikke livet ditt er avhengig av én person.
Jeg er ferdig med å prøve å gjøre en innsats.
Jeg trenger ham ikke i livet mitt.
Jeg legger det bak meg.
HASSAN OG MONAS EIENDOM
Hei. Jeg har savnet deg. Hva jobber du med?
Du vet. Ting.
Hassan jobber på hjemmekontoret sitt i kveld.
Jeg tenkte det var et perfekt tidspunkt til å begynne å snakke om
planene våre rundt det å få barn.
Forhåpentligvis går samtalen bra.
Du tok opp temaet med å få barn.
HASSAN ELAMIN
Jeg føler at vi ikke har fått snakket om det på lenge.
Hva tenker du på?
Akkurat nå tenker jeg nesten hele tiden på
prosjektene mine i år.
Hver gang jeg tenker på å få barn nå,
blir jeg bekymret.
Selv om Hassan vet jeg har mye å gjøre,
vet han ikke hvor stresset jeg blir,
hvor bekymret, så det er voldsomt å skulle sette noen til verden.
Spesielt i år, med alt jeg jobber med,
alt jeg har investert, er det stressende.
Neste år får vi sannsynligvis mer.
Og det er alltid sånn. Tidspunktet blir aldri riktig.
Det kommer alltid til å være mye jobb.
Slikt kommer i overflod, og stopper aldri.
Jeg synes det er viktigere å få barn enn noen av disse tingene.
Hva om jeg får en vanskelig graviditet?
Det er mye "hva om" med slike ting.
Slutt å bekymre deg.
Moren blir mest påvirket. Det er biologiens realitet.
Jeg tror ikke noen helt forstår
hvordan verdenen min vil endre seg.
Hva om vi ikke vet hvordan vi gjør alt, og gjør noe galt?
Vi får hjelp. Det går fint.
Du sa du ikke vil bytte bleier.
Det endrer seg aldri.
Og jeg gjentar det: Jeg bytter aldri noen bleie.
Jeg setter grensen ved bæsj.
Uansett hvor mye vi planlegger,
kommer vi til å bli overrasket.
Liker ikke overraskelser.
Jeg liker å planlegge alt så mye som mulig.
Ja.
I hodet mitt er det ikke nå.
Kanskje på slutten av året.
"Kanskje" betyr kanskje ja, kanskje nei.
Jeg kan ikke forutse hva som skjer.
Dropp gjøremålslisten. Bli gravid.
Jeg tror jeg har et møte nå, så…
Jeg har faktisk et møte.
Jeg må gå, men vi snakker om det senere,
for denne samtalen har gjort meg stresset,
og jeg må fikse neglene.
Jeg vet ikke hvordan denne samtalen mottas,
men jeg vet at alt vil skje til riktig tid.
-Elsker deg. -Ikke vær stresset.
Jeg overser så klart ikke omstendighetene hennes.
Hun har mye på gang.
Om hun vil utsette det litt,
ikke for mye, bare litt, forstår jeg det og støtter det.
Som en del av matchmaking-opplevelsen
hadde jeg noen møter, og det svarte ikke til forventningene.
Matchmakeren vil at jeg skal møte flere menn,
så jeg skal til Ski Dubai.
JEG ELSKER SKI DUBAI
-Hei. Står til? -Står til?
-Farhana? -Ja.
-Andrew. Hyggelig. -Hyggelig.
-Står til? Bra? -Det er så kaldt. Valgte du…
ANDREW WALLS FARHANAS DATE
Gøy å gjøre noe aktivt.
Hvem tar med en jente hit på date?
Altså, seriøst?
-Bor du i Dubai? -Ja.
Fint. Hva jobber du med?
Jeg har en liten bedrift. Personlig trening, coaching…
Stilig.
-Hva jobber du med? -Kjenner du meg ikke?
Jeg ville høre det fra deg, ikke det jeg leste på nettet.
-Du bør google meg… -Greit.
…og lese om meg. Da får du vite det.
Google meg.
Han burde ha googlet meg.
-Ikke snurr meg. Jeg blir svimmel. -Ja vel?
Snurr. Sånn.
-Nei, du først. -Damene først?
Herregud.
Bare få meg vekk, nå. Jeg vil bare dra.
-Var det gøy? -Ja, det var ok.
-Det var ok. -Ja?
-Det er for kaldt. -Hvordan klarte jeg meg?
-Du er grei og alt… -Ja.
…men når det gjelder menn, er jeg…
Jeg leter etter en bestemt type.
Jeg ser etter en vellykket, sterk og selvsikker mann.
Som tar meg med storm, og han er drømmemannen min.
Det er det jeg leter etter.
Jeg må gå. Jeg er iskald, og jeg har en annen avtale.
-Fint å møte deg. -Ja.
-Ha det bra. Vi sees. -Ja.
-Ha det. -Ha det.
Daten var ikke som forventet.
Jeg bare…
Det var det. Aldri mer.
DUBAI EDITION HOTEL - SENTRUM
Siden jeg fant ut at Safa traff Ebraheem,
har vi røket uklar.
Fahad ringte og sa: "Vi må møtes."
Jeg er glad i Fahad. Jeg må møte ham.
-Hei. -Hallo.
-Står til? -Bra.
Første gang vi er alene.
Takk for at du ba om å møte meg. Setter pris på det.
Safa har vært opprørt. Jeg tror dere også møttes.
-Ja. -Men jeg tror ikke dere…
Jeg tror det var for ferskt. Du vet hvordan hun er.
Når hun vil diskutere noe, må det skje der og da,
når hun vil.
Hun feilbedømmer fortsatt hva reaksjonen min blir.
Samtidig
er det verste, som virkelig fikk meg til å klikke,
at alle vet om det.
Hun skjulte det for deg fordi hun er glad nok i deg
og har respekt nok til å velge tidspunktet.
Safa skulle snakke med Zeina og forklare
og prøve å løse problemet med Ebraheem og Zeina.
Men før hun kunne gjøre det, skjedde det mer drama,
og det var unødvendig.
Om vi går videre fra dette,
vil jeg ikke at vi skal ta lett på vennskap og kommunikasjon.
Dere går så klart videre.
Dere kan ikke gå baklengs fra det dere to har.
Man må bare ta tiden til hjelp.
Jeg mener det er nok tid.
Nok tid. Det er over.
De er som søstre. De er glad i hverandre.
De krangler, men det bør ikke ta så lang tid.
Det er noe annet jeg må snakke med deg om.
Det er en jobb i India. Familiebedriftene våre i India.
Jeg må være der mer, så jeg skal reise snart.
Safa liker ikke at jeg skal dit.
Det er ikke et par dager. Minst en uke.
Jeg vil gjerne se hva hun gjør når du reiser til India
og lar henne være alene.
Håpet dere kunne løse dette før jeg reiser.
Det er ikke fint at kona di er ulykkelig, å vite at hun er trist for noe.
Jeg savner henne.
Savner tiden sammen.
Fahad vet hvor glad jeg er i Safa, og hvor glad Safa er i meg.
Nå er jeg overbevist om at Safa ventet på riktig tidspunkt.
Men hun ventet for lenge.
I dag har jeg et arrangement som heter White Peace Party
for å feire vennskap, renhet, nye begynnelser
og å ha en følelse av fred rundt oss.
Nydelig.
Frihetsgudinnen har kommet.
-Hei, LJ. -Hvordan går det?
Du er nydelig. Beklager.
Jeg er usikker. Er det ditt eller mitt arrangement?
Ditt, men jeg ville ta den helt ut for deg.
Farhana, du trengte ikke overdrive sånn.
Det er en hvit fest, ikke festival.
-Jeg tuller ikke. -Hei. God energi…
-De vil stikke noen i øyet. -Nei. Kjenn.
Jeg sa at om vi vil lage shish kebab senere, har vi pinner.
Farhana liker oppmerksomhet. Det er sånn hun er.
Hei. Hvordan går det?
Hei.
Jeg og Kris var på hils før,
siden jeg ikke visste hva som skjedde.
På grunn av handlingene hans trenger vi ikke være på hils lenger.
-Hallo. -Bestis.
-Flotte folk. Står til? -Hva skjer?
-Hei, Mansour. Står til? -Hei.
Jeg visste han ville være der i dag, og jeg har ikke noe problem med ham.
Han er ikke enn venn, og sånn er det.
Det er en fredsfest, og vi bruker hvitt.
La oss bevare freden.
Skål, alle sammen.
Det er en anledning til å samle seg
og spre positivitet og god energi,
nye begynnelser og fornyede vennskap
og gjøre det hvitt og rent.
Hun er så skjønn.
Det var ikke min tale.
Det er tanken som teller. Skål.
-Skål. -Takk for at dere kom. Skål.
Skål.
Må ha en tannpirker.
Har ikke sett LJ siden Safas arrangement,
og jeg ville bare ta henne til side og høre om hun er ok.
Selv om du hadde gode hensikter, føler jeg at…
Jeg vet du hadde det. Jeg følte det da du sa det.
Jeg sa: "Jeg tror ikke hun vet hvor fælt det er for Zeina og Safa."
Jeg føler også
at de av og til sier ting til meg som er upassende.
Kanskje de spøker, men jeg gjør aldri noe nummer av det.
Jeg ignorerer det alltid og tenker: "Samme det."
Jeg liker ikke drama.
Derfor ville jeg ha en hvit fest,
for å glemme alt dramaet
og spenningen og bare begynne med blanke ark.
Ingenting skjer.
-Bare fine ting. Skål. -Forhåpentligvis. Skål.
Takk.
LJ, får jeg snakke litt med deg?
Går det bra?
Ja. Jeg skal ha konsert på Coca-Cola Arena.
Min første live-konsert,
og jeg tenkte det var en god idé om du hadde en sang
og vi fremførte den på arrangementet.
-Seriøst? -Ja.
Jeg ser for meg LJ seende ut som en Barbie-dukke.
Hun kommer på scenen, som en Midtøstens Paris Hilton.
Hør her.
Jeg bestiller tid i studio og finner den perfekte sangen.
Vi øver, og så blir det fantastisk.
Siden jeg ikke kan være servitør,
da Bliss ba meg være med på konserten,
tenkte jeg det var en god idé.
Hvorfor ikke? Vi gjør det.
Men du må love meg noe. Ikke si det til noen.
-Har ikke sagt det til Danya engang. -Jeg lover.
Vi kommer ut og overrasker alle den kvelden.
Herregud. Så spennende.
Du har god energi. Alle skulle vært sånn.
LJ, du ødelegger arrangementet mitt, og nå vil du ha fredsfest?
Jeg kommer for å ødelegge den.
Jeg tok på et rødt slangeantrekk for å møte slangene.
Jeg ser Safa er her.
-Hva? -Hun kommer.
Hei, Safa.
Safa kommer i rød og svart kjole.
Ikke kleskoden på arrangementet mitt, men greit.
Hei, Safa. Jeg har savnet deg.
-Hvorfor står du der? -Kom nærmere. Du skulle bruke hvitt.
LJ, hva skal denne fredsfesten bety?
-Vi setter oss. -Klem først.
Vil du ødelegge?
Jeg tuller bare.
Jeg elsker å spøke.
Men jeg liker ikke slemme spøker. Jeg gjør det heller spontant.
LJ, hva skal fredsfesten bety?
Vi vil ikke krangle. Alle må være glade.
-Du ødela arrangementet mitt. -Jeg ville ikke. Du kjeftet.
Men du delte informasjon som ikke var din.
Det var ikke noe jeg gjorde for å ramme deg personlig.
Jeg gjør feil av og til.
Jeg vet ikke. Ting kommer bare ut.
Jeg er ikke perfekt.
Og dette er en fredsfest for meg og folk jeg er glad i.
-Så søtt. -Og jeg bryr meg om deg.
Jeg kom inn og tente på alle plugger,
men hun snakket så stille
og unnskyldende.
Da begynte jeg å smelte. Hva gjør jeg da?
Og foran alle sa jeg at jeg ikke hadde dårlige hensikter.
Jeg lover at det aldri vil skje igjen.
Jeg vil ikke miste vennskapet.
LJ sa unnskyld. For meg er det nok.
-Er det slangeskinn? -Fordi hun er en slange. Det er en spøk.
Jeg brukte slange for slangene. Det er spøken.
Ikke bli som Farhana. Ikke bli problematisk.
Sier du at jeg er problematisk?
Vent. Jeg skal si deg forskjellen på deg og LJ.
Hun unnskylder. Hvor er du?
Så nå handler det om meg? Går du mot meg?
Kom igjen, Safa. Jeg er klar.
Safa vil ha oppmerksomhet.
Hun er bråkmakeren.
Det handler alltid om Farhana,
for de tror jeg er svak og ikke kan forsvare meg.
Slutt å leke offer, Farhana.
Slapp av. Om du må velge personlighet, Farhana,
velg en fin en.
Jeg tror ikke Farhana er svak, bare dum.
Om jeg snakket for LJ…
Sa bare at du burde ha sagt det til Zeina.
Hun er bestevennen din.
Du trenger ikke fortelle meg hvordan man er en venn.
Det var mye jeg ikke forsto. Ropingen hennes, kjolen, hodeplagget.
Det var overveldende.
Jeg vil ikke være her.
Ro deg ned.
Jeg så at situasjonen kom ut av kontroll. Prøvde ikke å hysje på Farhana.
Jeg trodde det ble slåsskamp. Kom igjen. Det holder.
-Ikke rop til Farhana. -Slapp av.
Ikke rop.
-Slapp av. -Nei, slutt. Velg side.
Ikke rop til Farhana.
Jeg vil ikke involvere meg, for jeg har gjort det før,
og det gikk ille. Men så ba Ebraheem henne slappe av.
Nei, la henne snakke.
La Farhana forsvare seg og snakke.
-Jeg lar deg ikke gjøre dette nå. -Slapp av. Det holder.
Vil du og Zeina ha kamp? Kom igjen.
Du tror jeg er et svakt mål. Det er jeg ikke.
Jeg er ikke svak. Jeg er veldig grei. Ikke tråkk meg på tærne.
Nok er nok. Hun kan aldri bli som meg.
Hun kommer aldri på mitt nivå.
Kan dere å slutte? Jeg vil ikke høre stemmene deres.
Alle ropte. Jeg prøvde å bevare roen.
Det kom ut av kontroll, og jeg bare:
"Dette er ikke normalt. Det må ta slutt."
Du roper bare. Det er irriterende. Du vet at jeg hater høye stemmer.
Døren er åpen for den som ikke er fornøyd. De kan dra.
Det holder.
Jeg godtar ikke at noen roper på arrangementet mitt.
Hvorfor roper du? Du kan snakke sivilisert.
Er ikke dere venner?
Forsvarer du henne? Hun som kom for å ødelegge?
Er ikke dette jenta du forsvarte og kalte søt?
Ser ikke søt ut nå. Ebraheem, hent venninnen din.
-Ebraheem, kan du høre på meg? -Ja.
Ja.
Kan jeg samle Safa og Danya? Aldri i livet.
Jeg så muligheten.
Når jeg ser en mulighet til gjenforening, griper jeg den.
Safa, kan du forklare problemet mellom deg og Danya?
Du har ikke noe å være sint på Danya for.
-Hvorfor misliker du meg? -Vær så snill.
Nei, hysj.
Jeg vil ikke snakke med henne.
-Hysjet du på meg? -Ja.
Hvem faen er du som bruker rødt på en hvit fest?
-Greit… -Kledd som den slangen du er.
-Jeg har aldri… -Slutt. Jeg vil ikke snakke med deg.
Kan vi sørge for at det ikke er kaffe her?
Jeg vet jeg er flott, men ikke nedverdige deg.
Du har den lille klikken din. Gå dit.
Er det sjalusi?
Du er en Alibaba-versjon av meg. Slapp av.
Alibaba? Tuller du? Alle vet at du er falsk som faen.
Jeg er ikke Danya og Bliss som må leie biler. Slapp av.
Jeg kjøpte min egen bil med mine penger, kontant.
Mannen min trenger ikke kjøpe noe.
Ikke vær respektløs. Jeg kan kjøpe deg når som helst.
Jeg reiste meg. Jeg ville hun skulle høre. Jeg lever i overflod og velstand.
Mannen min trenger ikke kjøpe noe.
Dessverre for henne trenger hun penger fra mannen sin.
Be mannen din slutte å be mannen min om penger.
Be mannen din om penger?
-Du begynte. -Slutt å be mannen min om penger.
-Jeg gjorde ikke det. -Slutt å spørre.
-La oss være. -Jeg ba ikke om penger.
Herregud.
Jeg trengte forresten ikke pengene.
Det var en felle for en annen. Du har sikkert hørt det.
Det var en felle.
-La oss være. -Jeg ba ikke…
Mannen din har ikke penger.
-Snakker dere ikke? -Ikke lyv.
Bilen din er ikke din engang. Mannen min må ikke kjøpe Birkin til meg.
-Jeg kjøper dem selv. -Vintage.
Vintage, for det er gamle penger, ikke nyrik.
Du eier ikke klasse. Gå.
Vil heller være nyrik enn som deg.
Slutt!
Tekst: Heidi Rabbevåg