‏את צריכה ללכת מכאן, ספא. ‏-די!
‏את לא קובעת כאן.
‏דאניה, תפסיקי! ‏-כן, לכי.
‏תפסיקי את! ‏-תגידי לה ללכת מכאן.
‏כל כך לא מכבד.
‏אני לא אומרת לאף אחד ללכת מכאן. ‏אם מישהו רוצה ללכת, שילך.
‏ברצינות? מדברים על מכוניות?
‏למי אכפת מי נוסע באיזו מכונית? למי אכפת?
‏המצב עבר את הגבול, מבחינת הדברים שנאמרו.
‏תתביישו לכם, חבר'ה. ‏-את נראית מטופשת עכשיו.
‏מטופשת מאוד. כמו בדיחה.
‏זו השיחה הכי מטופשת ששמעתי אי פעם!
‏לא אהיה חברה של אנשים כאלה.
‏תדברי איתה. אל תסתכלי עלינו. ‏היא התחילה את זה.
‏- ספא סידיקי ‏עקרת בית -
‏זו כבר לא חברות. ‏זה נראה יותר ויותר כמו בדיחה.
‏איאלץ לסיים את המסיבה. מצטערת.
‏גם אני הולכת. אני לא מרוצה מכל מה שקורה.
‏ספא, אם תמשיכי, לא יישארו לך חברים.
‏לא ממש אכפת לי.
‏תיתקעי עם תיקי הבירקין ‏ועם הלמבורגיני שלך, ילדה.
‏איזו לוזרית.
‏ספא באה לכאן ‏כדי להרוס את האירוע של אל-ג'יי, והצליחה.
‏שתשב לה לבד עם האנרגייה הרעילה שלה, ‏ותיהנה מזה.
‏נחשה קטנה.
‏יש אנשים שכל כך רוצים להשתלב בחברה. ‏כל כך רוצים.
‏זה מגיע אצלם לרמה שהם שוכרים ‏את סגנון החיים שלהם.
‏את המכוניות שלהם, את הבגדים שלהם, ‏את האישיות שלהם.
‏אחרי מה שקרה, יצאנו מהאירוע,
‏והחלטתי להתקשר לפהאד,
‏רק למקרה שהיה איזה קצר בתקשורת,
‏כי מעולם לא ביקשתי כסף.
‏היי, אחי. ‏-היי, גבר.
‏מה שלומך?
‏יופי, אחי. תשמע, אתה צריך לדבר עם אשתך.
‏היא נכנסת, כולה אש וגופרית, ‏ופתאום, משום מקום, היא אומרת…
‏"למה אתה מתחנן לכסף מבעלי?"
‏לא היה לי מושג, אחי. ‏-ביקשתי ממך לתת לי כסף?
‏אני לא מבין מה קרה. אפילו לא הייתי שם.
‏רק תגיד אם כן או לא. ‏זה כל מה שאני צריך לדעת.
‏ביקשתי ממך כסף, או לא? ‏-אמרתי לך, לא.
‏בליס הציב אותי במצב לא נוח, ‏כי הוא מעולם לא השתמש במילה "כסף". מעולם.
‏בסדר, גבר.
‏רציתי לשמוע את זה מפיו של פהאד. ‏אבל ברור שזה ישפיע על הקשר בינינו.
‏- דובאי בלינג -
‏- אחוזתם של חסן ומונה -
‏אני מגישה היום ארוחת צהריים בביתי, ‏והזמנתי את קריס, בריאנה,
‏- מונה קטאן ‏יזמית -
‏את אימו, גילדה, שבאה לביקור.
‏זיינה וח'אנה מגיעים, וגם אימי ואבי.
‏מה דעתך על עיצוב השולחן? ‏-אני מתה עליו.
‏אני שמחה מאוד שאת מצטרפת אלינו היום.
‏תודה, ואני שמחה כל כך לפגוש את חברייך.
‏תודה, אימא.
‏כשהחברים פוגשים את ההורים שלך, ‏זה מקרב ביניכם.
‏אני שמחה שהם מגיעים.
‏אז הפסדת את מסיבת השלום אתמול.
‏באמת? ‏-כן.
‏היה… מעניין. ‏-היה כיף?
‏היא התחילה נחמד מאוד, ואז, פתאום,
‏היא פשוט הפכה לכאוס… ‏-כן.
‏וקצת יצאה משליטה. ‏-באמת? מי?
‏ספא כעסה על אל-ג'יי בגלל מה שקרה…
‏ספא הגיעה לשם? ‏-כן.
‏לקראת הסוף, היא הגיעה… ‏-ממש בסוף.
‏אני שמחה שספא הלכה לאירוע של אל-ג'יי.
‏אני מאמינה שהיא הלכה כדי ליישר את ההדורים.
‏איברהים, אני חושבת ‏שהוא ניסה להיות נחמד, אבל השיג את ההפך.
‏הוא חשב לעצמו, ‏"אולי נארגן פיוס בין ספא לבין דאניה?"
‏אני לא יודעת מה קרה. ‏התנתקתי, ולא יכולתי להתמודד עם…
‏זה היה טיפשי. ‏-היה מוגזם.
‏וזה הסתיים בבת אחת. ‏אל-ג'יי עצרה את המסיבה וכולנו הלכנו.
‏באמת?
‏נראה לי שספא, בוודאות, עם הנוכחות שלה שם,
‏עצבנה כמה אנשים, ‏והם חשפו את פרצופם האמיתי.
‏אם כבר מדברים על ספא וכל זה, יצא לכן לדבר?
‏מה קורה ביניכן? ‏-דיברנו, ו…
‏זה דורש זמן.
‏תודיעי לי כשתהיי מוכנה, אם תצטרכי עזרה.
‏אני רוצה מאוד לזרז את התהליך הזה
‏של איחוד "צמד החמד".
‏אז בואו נדבר עכשיו על העתיד. ‏קריס, אתה נשוי כבר כמעט שנה?
‏כן. ‏-כן. אז אני חושב שהגיע הזמן לתינוק.
‏בריאנה רוצה ילד. גם אני רוצה תינוק.
‏נקווה… ‏-אנחנו רוצים.
‏אני יודעת שאימא ובריאנה, הן מדברות…
‏כן, אז…
‏על דברים מסוימים שאני לא נכנס אליהם. ‏יש לכם כאן חומץ?
‏יש לי כאן הרבה חומץ.
‏גילדה, אימו של קריס, ‏סיפרה לי איך להביא בן.
‏יש תקופה מסויימת,
‏יש דברים מסוימים ‏שצריך לעשות עם סודה לשתייה.
‏אבל זה כבר הוציא את כל ההנאה מהעניין.
‏חומץ אם רוצים בת. ‏-זה בשביל בת?
‏סודה לשתייה זה בשביל בן. ‏-באמת?
‏כן.
‏השיטה הזו דורשת הרבה עבודה, ‏ואני כבר הייתי לחוצה מספיק.
‏אני אהיה מרוצה מכל מה שיבוא.
‏יש לנו אמרה בערבית, "מה יקר יותר מילדך?
‏"הילד של ילדך."
‏בדיוק. ‏-אבי נהג לומר זאת.
‏כן. ‏-נכון.
‏בעיראקית, "ליב א-ליב".
‏שמשמעו, "הזרע של הזרע". ‏-"זרע", כן.
‏מתי אתם נוסעים לאל-איי?
‏מחר. ‏-זאת אומרת שתחמיצו את האירוע שלי.
‏אני עצובה. ‏-אני יודע. מצטער.
‏הוא יהיה מרגש מאוד. אני נרגשת מאוד, כן.
‏זו ההשקה הראשונה ‏של "קיאלי", מותג הבשמים שלי,
‏כי אני מנסה להיות עצמאית יותר,
‏ואני שמחה כל כך שכולם יגיעו.
‏אני פשוט מתרגשת כל כך.
‏- ביתו של איברהים -
‏זהו הערב האחרון לפני החתונה שלי.
‏ואין אדם חשוב יותר ‏לבלות איתו את הערב, מאשר אימי.
‏אתה מתרגש? ‏-אני מתוח קצת.
‏אני רוצה שהכול ילך חלק. לא רוצה בעיות.
‏כן.
‏הרגשות שלי בקשר לכך שאבלה
‏את שארית חיי עם האדם שראוי לי,
‏אני לא יכול לבטא במילים את הרגשות האלה.
‏את מוכנה לכך שכלתך תגור בבית?
‏חיכיתי לזה כל כך הרבה זמן.
‏לא משנה מה, את תמיד תהיי הגברת הראשונה.
‏אהבתך הראשונה. ‏-אימאל'ה.
‏אני שמחה כל כך בשבילך.
‏הנישואים של בני לא משנים שום דבר.
‏הוא תמיד היה קרוב אליי. ‏בליבו הוא עדיין ילד.
‏זה לא מטריד אותי כלל.
‏אז יש לי הפתעה קטנה בשבילך. תמונות.
‏תמונות?
‏רציתי לבלות את הערב ‏בעיון בזיכרונות של חיינו.
‏אז הבאתי תמונות ילדות שלי.
‏למה בכיתי? ‏-קינאת.
‏הקערה התהפכה על פיה. ‏זוכרת את העסק הראשון שלי?
‏עם אמיר, מאז. ‏-"ויליס". כן.
‏אומרים, "תמונה שווה אלף מילים".
‏עבורי, הן היו שוות יותר ממיליון.
‏קרו לי דברים בילדותי.
‏כשהלכתי לבית הספר, ממש התעמרו בי.
‏כילד, תמיד התעמרו בי.
‏נהגו לומר, "איברהים הוא ילד של אימאל'ה".
‏אני לא רוצה שאף אחד יבוא ויאמר לי,
‏"טוב, איברהים, החולצה שאתה לובש ‏לא מתאימה לגבר".
‏למה אנשים לא יכולים ‏פשוט ללבוש מה שהם רוצים?
‏מעולם לא סיפרתי לך או לאבא, כי… ‏מעולם לא סיפרתי לאיש, כי אני רואה אנשים,
‏כשהם מדברים על משהו טראומטי שקרה להם,
‏שהם משתמשים בזה כנשק כדי להגיד,
‏"אני ככה כי הדבר הזה קרה לי."
‏כן.
‏וכשעברתי על התמונות, נזכרתי בזה.
‏בסדר, מותק. הכול בסדר.
‏לקחתי את ההתעמרויות האלה, ‏ונבניתי מהן, ואני ממשיך הלאה.
‏לא אתן לשום דבר להפריע לי.
‏אל תחשוב על זה.
‏רק תדע שזה עבר, ושזה כבר לא יפריע לך יותר.
‏שום דבר כבר לא יכול לפגוע בך.
‏איברהים נעשה רגשני ‏כשהוא חושב על הדברים שקרו לו,
‏אבל זה לא מפריע לו להצליח.
‏לא יכול לדמיין חיים בלעדייך.
‏איברהים, אתה יודע מה? ‏הנישואים לא משנים שום דבר.
‏אתה עדיין בליבי, ועדיין במחשבותיי.
‏אתה לא הולך מכאן. אתה רק מוסיף משהו לחייך.
‏הבחירה לבלות את היום הזה עם אימי
‏הייתה מסיבת הרווקים ‏הטובה ביותר שאפשר לחלום עליה.
‏- ביתם של פהאד וספא -
‏היום פהאד נוסע להודו.
‏אני כעוסה כל כך. ‏אני שונאת את הקטעים שהוא נוסע.
‏אני לא מאמינה שאתה נוסע. ‏-יש לי עבודה, מותק.
‏זה יותר מדי. בכל פעם שאתה נוסע להודו,
‏אתה נעדר למשך חודשים. יש לי תינוקות קטנות.
‏את רוצה לעבור להודו? לבוא איתי? ‏-לא.
‏אמרתי לך שאין על מה לדבר.
‏אני לא מבינה למה ‏אתה כל הזמן דוחק בי לעבור לשם. לא רוצה.
‏קשה מאוד לטלטל את הילדות, פהאד.
‏אני צריכה לחשוב גם עליהן ועל היציבות שלהן.
‏אני אוהבת את הודו, ונהנית מאוד לבקר שם,
‏אבל אי אפשר לקטוע את החיים שלנו.
‏זה פשוט יותר מדי, ‏לצפות מאיתנו לנסוע כל הזמן הלוך וחזור.
‏בכלל שיפצת שם את בית החווה?
‏אלך לראות אותו. ‏-אמרת שתשפץ אותו.
‏אני צריך להיות שם בשביל זה, לא?
‏למשפחתי יש בית חווה.
‏אנחנו מתכננים לשפץ אותו, ‏כי מאז מותה של אימי
‏לא טיפלו בו, ‏ואנחנו רוצים שוב להפיח בו חיים.
‏אולי לקחת לשם את אלינה ועייאנה. ‏אולי יוכלו ליצור לעצמן כמה זיכרונות.
‏אתה יודע, הראש שלי, עם כל מה שקורה…
‏ואפילו זיינה, ‏לא סידרנו את העניינים בינינו.
‏וכאילו… ‏-נפגשתי איתה.
‏היא אמרה לי שתדבר איתך. תני לזה זמן.
‏אני לא אוהבת זמן. ‏-זה לא קורה כבמטה קסם.
‏אני לא אוהבת זמן, מרחב ואת הנסיעה שלך.
‏אני מרגישה כל כך מוצפת.
‏פהאד נוסע, ‏זיינה ואני לא פתרנו את העניינים בינינו.
‏אני כל כך לבד וכל כך פגיעה.
‏הכנסתי לשם את הנעליים.
‏רק אבדוק. אם יש משהו שנראה חשוד.
‏מה את עושה?
‏סתם בודקת.
‏צריך תמיד לבדוק, ליתר ביטחון. ‏בעיקר מזוודות.
‏את סתם חשדנית. מה, לעזאזל, את עושה? ‏-לא נכון.
‏אני בודקת את הדברים שלך. ‏זו זכותי. אני אשתך.
‏זה מוזר שהיא מתנהגת כך.
‏אני לא יודע מה היא מחפשת. אין לי מושג.
‏אעבור את הניתוח כשלא תהיה כאן.
‏יש דברים…
‏שאם אמרתי לא, אז לא. וזה סופי.
‏אני רוצה מהפך אימהי.
‏אהיה אדם שמח יותר. ‏אני רוצה שהוא יהיה איתי בזה.
‏אני אמרתי לך, "לא, אל תיסע להודו". ‏-כן, אבל הודו זה בשביל עבודה.
‏אני חושב שזו התנהגות לא אחראית.
‏אם זה לא נדרש מבחינה רפואית, ‏לא צריך לעשות את זה. זה כאן.
‏זה לא קשור למקומות אחרים.
‏אני לא רוצה שתיסע. ‏-לא, מלאך. אל תגידי את זה.
‏אני יכולה לבוא?
‏אלינה היא הנסיכה הקטנה של פהאד, ‏והוא המלך שלה.
‏הוא אהבתה הכנה והאמיתית.
‏אז כשהוא נוסע לימים, או שבועות, או חודשים,
‏זה כל כך קשה כי אני צריכה ‏כל הזמן להסיח את דעתה,
‏להזכיר לה, לגרום לה לחשוב על דברים אחרים, ‏וזה כל כך קשה.
‏מי החברה הכי טובה של אבא? ‏-אני.
‏נכון. את עצובה, מלאך שלי? ‏תסתכלי אליי. תירגעי.
‏את החברה הכי טובה שלי, נכון? ‏-כן.
‏כשאני מגדל את משפחתי בדובאי,
‏ונאלץ לנסוע להודו, זה מצב לא פשוט.
‏אני אוהבת אותך. ‏-גם אני אוהב אותך.
‏אני צריך לאזן, איכשהו.
‏- אבו דאבי, איחוד האמירויות הערביות -
‏זהו היום הגדול והחשוב ביותר בחיי.
‏זהו יום חתונתי.
‏היינו צריכים לערוך את החתונה באבו דאבי, ‏כי אשתי מאבו דאבי.
‏הזמנתי לחתונה את כל חבריי, כולל קריס.
‏אבל הוא לא יכול היה להגיע. הוא בחו"ל.
‏היום הוא היום.
‏איברהים מתחתן, וכולנו נרגשים מאוד.
‏הינה החתן. ברכות.
‏לפי המסורת והמנהגים שלנו כאן, ‏באיחוד האמירויות ובמפרץ, בחתונה,
‏הנשים חייבות לשבת באזור נפרד.
‏שהאל יברך את הזוג.
‏אתה המפרנס, היא תלד.
‏תודה. ‏-אני שמח בשמחתך.
‏תודה.
‏לאשתך יש עבודה די רצינית, נכון?
‏היא עובדת… ‏-היא בתחום הכספים.
‏איך תסתדרו כשהיו לכם ילדים?
‏היא תעזוב את עבודתה כשתיכנס להיריון.
‏מונה ואני, למשל, ‏יש בינינו הבנה ברוב הסוגיות.
‏ונראה לי שכרגע ‏היא רוצה לדחות את עניין הילדים.
‏היא מודאגת בקשר להרבה דברים. ‏אחד מהם הוא העבודה.
‏אצלי, כבר יש לנו ילדים. ‏ועכשיו אשתי רוצה להתחיל לעבוד.
‏תראו, לכולנו יש נשים שאפתניות, נכון?
‏אבל לדעתי, הדבר החשוב ‏הוא להבין איך השאפתנות הזו
‏מתאימה לתוכניות שלכם, ‏ונראה לי שכבר החלטתם,
‏והסכמתם על הכול מראש,
‏ואני חושב שזה חוסך הרבה בעיות בעתיד.
‏שמחתי לשבת עם חבריי,
‏ולשוחח על הסוגיות החשובות ‏שקשורות לחיי הנישואים.
‏אבל תקשיב, זה היום שלך.
‏ואנחנו איתך כדי לתמוך בך בכל מצב.
‏החתונה צריכה להתחיל עוד מעט.
‏אני נרגש ממש, וכולם מצפים לחתונה הזו.
‏הגעתי לכאן כדי לחגוג עם איברהים וחמדה.
‏אני כל כך נרגשת. ‏אני אוהבת אירועים משמחים, חתונות, מפגשים.
‏כרגע הגענו לחתונה היפהפייה הזו,
‏ואנחנו נרגשים מאוד ‏לחגוג עם החבר הכי טוב שלי.
‏וואו. ‏-זה יפה.
‏זה כל כך מתאים לאיברהים. שחור-לבן… נכון?
‏הלוואי שתמיד נשתתף בשמחות.
‏בעזרת האל. ‏-הפסדת את המסיבה של אל-ג'יי.
‏התקשרתי אל לוג'יין מייד ‏וסיפרתי לה כל מה שקרה.
‏כל פרט ופרט.
‏מיליון תודות לאלוהים
‏על כך שלא נכחתי באירועים ששמעתי עליהם.
‏למען האמת, אני חושבת שספא
‏ניסתה להצחיק עם בגד הנחש שלה.
‏לא. היא באה בכוונה לתקוף את אל-ג'יי. ‏זה היה, כזה, "בסדר, הגעתי.
‏"אני רוצה להתחיל משהו, להרוס."
‏לדעתי, כשיש דרמה בין אנשים, ‏צריך לפתור אותה אחד-על-אחד.
‏כשנמצאים בקבוצה,
‏זו לא הסביבה המתאימה להתחיל, ‏"אתה אמרת ככה או ככה".
‏זה יגרום לדרמה. ‏-זה הלך והידרדר.
‏וזה גם הידרדר מהר מאוד. ‏חשבתי לעצמי, "מה בדיוק קרה כאן כרגע?"
‏אני חושבת שמונה מנסה ‏להצדיק את מעשיה של ספא,
‏אבל זה קשה כל כך להצדיק או להגן על חברך ‏כשהוא כל כך לא בסדר.
‏לספא יש בעיה.
‏היא חושבת שהיא העשירה היחידה בעולם.
‏אבל זה לא כך.
‏ספא, לפי ההתנהגות שלה, ‏שוכחת שהיא יושבת עם אנשים
‏שממש לא צריכים שום דבר בחיים שלהם, ‏והם גם עשירים.
‏אף אחד מאיתנו לא צריך לדבר כך על אנשים.
‏בואו פשוט לא ניכנס לזה.
‏בהחלט. ‏-זו החתונה של איברהים.
‏הוא החבר הכי טוב שלך. ‏הגענו לכאן כדי ליהנות.
‏בדיוק. ‏-מספיק. מה שהיה היה.
‏ואנחנו נמצאות כאן היום, ‏במסיבה של איברהים וחמדה,
‏אז צריך באמת ליהנות, ‏ולא רק להגיד שאנחנו נהנות.
‏הכלה נכנסת… בצעידה חגיגית.
‏איברהים, לך ותפוס את אשתך. ‏-אחי.
‏עכשיו אני תופס את אשתי?
‏אני צריך לתפוס את אשתי!
‏נכנסתי עם אבי, ועם דודה ואחיה של הכלה,
‏וראיתי את חמדה לראשונה בשמלה הלבנה שלה.
‏תמיד מכריזים על כך שהחתן עומד להיכנס,
‏כדי שמי שצריכה, ‏תוכל לעטות בחזרה את החיג'אב.
‏זו הייתה חתונה מהאגדות.
‏נדמה שחיכיתי חיים שלמים שהוא יתחתן.
‏הם נראים מתאימים כל כך.
‏שאלוהים יברך.
‏כשרקדנו את ריקוד הסלואו שלנו, ‏וראיתי אהבה ושמחה בעיניה,
‏הבנתי שזו אשתי, והיא תהפוך לאם ילדיי.
‏חלמתי על היום הזה כל כך הרבה לאורך חיי. ‏והוא היה פשוט מושלם.
‏שאלוהים יברך את שניכם וייתן לכם אושר.
‏רקדנו כל הלילה, ‏אכלנו מאכלים טעימים, ממתקים מצוינים,
‏ופשוט חגגנו, כולנו, עם איברהים וחמדה.
‏- דובאי, איחוד האמירויות הערביות -
‏- אחוזת חסן ומונה -
‏אני הולכת היום אל מונה,
‏ויהיו שם בעלה, חסן, ולוג'יין עומרן.
‏אני מרגישה הכי קרובה אל הקבוצה הזו. ‏מונה, חסן, אל-ג'יי. זהו.
‏תודה רבה שבאתם.
‏אני מרגישה שהתקרבתי אל לו ואל אל-ג'יי,
‏ולכן החלטתי להזמין אותן היום
‏כדי לדבר על דברים שחשובים לי מאוד.
‏נהניתן בחתונה של איברהים? ‏-כן.
‏היא הייתה מקסימה. ‏-היה כיף ממש.
‏אגב, אני התחתנתי שלוש פעמים, ‏ומעולם לא לבשתי שמלה לבנה.
‏באמת?
‏אבל אני אומרת תמיד, "כשבחורה מתחתנת,
‏"אסור לה להחמיץ את ההזדמנות ‏ללבוש שמלה לבנה."
‏העציב אותי מאוד לשמוע ‏שלו מעולם לא לבשה שמלה לבנה.
‏להרגשתי, כל אישה צריכה
‏ליהנות מצילומים מקסימים ‏כדי לחגוג את הרגע המיוחד הזה.
‏איך זה אצלך, לוג'יין, שיש לך ילדים
‏ואת אשת קריירה עסוקה כל כך?
‏הרגשת שזה עיכב אותך?
‏הרגשת שאת לא יכולה להתמקד? ‏-בכלל לא.
‏ילדתי את בתי כשהייתי בת 17.
‏וואו. ‏-כן.
‏ואז ילדתי את בני בגיל 19, ‏במהלך בחינות הסיום של התיכון.
‏אבל צורת החשיבה שלי הייתה ‏שדבר לא יעצור אותי.
‏הייתי צריכה לסיים את התיכון, ‏להתקבל לאוניברסיטה…
‏הרגשת שיש לך דחף חזק יותר אחרי שהם נולדו?
‏כשנכנס ילד לחייך, תחושת האחריות שלך משתנה.
‏ההסתכלות שלך על חייך ועל עצמך משתנה.
‏זה נכון. ‏-עבורי, זה היה אתגר.
‏וזה עשה אותי חזקה יותר, ‏והפך אותי למה שאני.
‏ותודה לאל. אני גאה כל כך.
‏עד כמה היית לא מוכנה?
‏אין דבר כזה, מוכנה או לא מוכנה.
‏זה פשוט קורה. ‏-את מוכנה לחזור על זה?
‏אני אוהבת להתכונן לכל דבר.
‏שום דבר לא ישתנה. הכול יהיה אותו הדבר.
‏תהיה לך ברכה חדשה. ‏-ולחייך יהיה טעם מתוק יותר.
‏הלוואי, מותק. ‏-כל אלו נשמעים דברים טובים מאוד.
‏זה באמת נשמע טוב מאוד.
‏אני חושבת שיש הרבה מה ללמוד ‏לפני שמתחילים לנסות להביא ילדים.
‏וחסן צריך ללמוד להחליף חיתולים.
‏את יודעת מה? אנחנו תכננו משהו.
‏כן. ‏-אז בואו נבדוק את זה עכשיו.
‏כן. ‏-אלוהים!
‏חסן מת להיות אבא, אבל יש לו עוד מה לעשות.
‏לא, זו רק אני. ‏-זה היה מהיר, מונה.
‏הבאתי לחסן תינוק קטן חמוד מאוד ‏שבדיוק עשה מספר שתיים.
‏הגיע הזמן ללמוד איך מחליפים חיתול.
‏אלוהים. בסדר.
‏ברור שזה לא הילד שלי. ‏-מותק, לא כך מחזיקים תינוק.
‏יש לי סיוטים רק מהמחשבה ‏על איך שהוא החזיק את התינוק.
‏לו ידעתי שזה עומד לקרות, ‏הייתי צופה בהדרכה ביוטיוב…
‏לא. ‏-לפני כן.
‏לא ככה. מתחת. ‏-לא ככה.
‏מתחת? כן? ‏-בדיוק.
‏כן. ‏-מתחת לישבן.
‏הוא לא יודע אפילו להחליף חיתול! ‏-לא!
‏לא, לא ככה. לא. שמת בצד הלא נכון. לא.
‏חסן פישל קשות.
‏אם מונה שקלה להביא תינוק, ‏עכשיו היא תפסול את הרעיון לגמרי.
‏אני לא יכול להתייחס לתינוק האירופי הזה, ‏לתינוק האירופי המזויף הזה, ברצינות.
‏מי ייתן לך לגעת בתינוק אמיתי? ‏-אבל זה צעצוע.
‏אני ממוקד מאוד במטרה הסופית, ‏ולא בדברים שבדרך.
‏אז כשהסתיים המשחק הזה, ‏לקחתי את התינוק, הנחתי אותו…
‏והלכתי משם.
‏אני חושבת שזו ברכה כשיש איתך בעל.
‏כך זה שלם יותר. לי לא היה.
‏כי במקרה שלי, אחרי שלאנה נולדה, ‏בערך חודש לאחר מכן,
‏בעלי נפטר.
‏כן.
‏תמיד דמיינתי שאהיה עם בעלי, ‏ואגדל את ילדיי.
‏עברו כבר שבע שנים… עליי… בלי בעלי המנוח.
‏אבל נראה לי שאני צריכה לשחרר.
‏אני צריכה להתחיל איפשהו ‏אם אני רוצה להתקדם במערכת היחסים שלי.
‏אני נפגשת עם חסניין כבר זמן מה.
‏נראה שיש בינינו חיבור מיוחד מאוד,
‏למרות שממרחק זה לא פשוט כל כך.
‏היא מתוקה כל כך. ‏-נכון.
‏אני מכינה לה הפתעה. ‏-מה את מכינה?
‏אני עובדת על זה כבר שנה שלמה. ‏אז נקווה שזה יצליח.
‏אלוהים. אני לחוצה. ‏נראה לי שאני יודעת על מה את מדברת.
‏אולי. ‏-בטוח.
‏לו היא האדם הכי מתוק בעולם,
‏אז כל הפתעה שהיא מכינה, ‏תהיה, כנראה, מתוקה מאוד,
‏מתחשבת ומדהימה.
‏אחרי שדי-ג'יי בליס ביקש ‏שאבצע איתו שיר בהופעה,
‏אני הולכת היום ‏לפגוש את די-ג'יי בליס באולפן
‏כדי שנוכל לערוך בדיקה של הקול והמילים.
‏היי. ‏-מה נשמע, אל-ג'יי?
‏מה שלומך? ‏-מה שלומך? טוב?
‏תראה את מי הבאתי איתי. ‏הבאתי את החתלתול שלי.
‏מה נשמע, לאקי? ‏הבאת את לאקי בתוך תיק בירקין?
‏לא יכולתי להשאיר אותו לבד. ‏לא היה אף אחד בבית.
‏לאקי המסכן שלי.
‏הוא היה לבד בבית, ואז הסתכל אליי
‏ועשה לי מין פרצוף חמוד וקטן כזה.
‏אז חשבתי, "הוא יבוא איתי לאולפן".
‏איך הולך? איך מתקדמות ההכנות? ‏-טוב.
‏מצאתי שיר טוב לעבוד עליו. ‏-באמת?
‏כדאי שיהיה לנו משהו רענן, צעיר…
‏כן. ‏-עם הרבה אנרגייה טובה.
‏בסדר, בואי נקשיב לכמה…
‏אני מתה על זה. ‏-מוצא חן בעינייך?
‏פעם ראשונה באולפן?
‏זו פעם ראשונה שלי. ‏-באמת?
‏לכל דבר יש פעם ראשונה. ‏-זו לא תהיה הפעם האחרונה.
‏זה כל כך חדש בשבילי, ואני קצת לחוצה,
‏כי אני לא יודעת איך יישמע הקול שלי.
‏תחבשי את האוזניות. ‏אבדוק את הקול שלך מהצד השני.
‏אחת, שתיים, אחת, שתיים. ‏-את שומעת אותי?
‏כן, אני שומעת אותך. ‏-יופי, מגניב. תני לי קצת…
‏תני לי עוד קצת.
‏"בוא נעוף ‏בוא נעוף גבוה כל כך"
‏סיימנו את החזרה.
‏יש הרבה עבודה. ‏-אני חושב שיש לנו התחלה טובה.
‏מה שחשוב הוא להבטיח שכולנו ניהנה.
‏כן.
‏אני מרגיש שלאל-ג'יי יש שאיפה להיות אמנית, ‏אז אני מתלהב מאוד.
‏- מלון אטלנטיס -
‏היום אנחנו חוגגים עם הנשואים הטריים.
‏זו ארוחת הצהריים שאחרי-החתונה שארגנתי
‏עבור החבר הכי טוב שלי, איברהים, ‏יחד עם החברים שלנו והמשפחה.
‏אני שמחה מאוד ‏לפגוש את איברהים וחמדה אחרי החתונה.
‏ואני מקווה שנכיר טוב יותר. ‏היא מתוקה כל כך.
‏מה שלומכם? ‏-טוב מאוד בינתיים.
‏כן? מתרגשים לחגוג עם הזוג? ‏-כן.
‏שלום. ‏-היי.
‏ברוכה הבאה, כלה מקסימה שלנו. ‏ברכות. היי. מה שלומך?
‏אני יכולה להגיד משהו? ‏נמאס לי מהחגיגות סביב איברהים.
‏נסענו לאל-עולא, החתונה, ‏ועכשיו ארוחת הצהריים הזו.
‏יש עוד משהו?
‏אני רוצה לברך את איברהים וחמדה ‏לקראת המסע החדש שלכם.
‏"את מה שאלוהים איחד, אסור לאף אדם להפריד."
‏אני חושבת, שבנישואים שלכם, ‏תמיד תזכרו את האמרה הזו.
‏אני ומרואן, תודה לאל, ‏אנחנו יחד כבר שמונה שנים,
‏ואנחנו הכי מאושרים…
‏לא הכי מאושרים. ברור, לכל הזוגות יש…
‏זה נורמלי.
‏אל תיצרי את הרושם ‏שנישואים הם רק ורדים וקשתות בענן.
‏אני לא חושב שיש דבר כזה, נישואים מושלמים.
‏לומדים מטעויות ומהדברים הטובים.
‏בסופו של דבר, מצליחים למצוא את הנקודה ‏שבה יש כבוד הדדי.
‏ואז אתם במקום טוב.
‏החלטתי להודיע משהו ‏במהלך ארוחת הצהריים המקסימה הזו.
‏אז כאישה עצמאית מאוד… בעלי יודע את זה.
‏אני אוהבת לעבוד לבד, להרוויח את הכסף שלי.
‏אז אני ואיברהים מקימים ‏את "קפה החברים הטובים".
‏אני נותן לכם את ברכתי. ‏אני מאחל לכם הצלחה רבה.
‏ובואו נהפוך אותו לקפה הכי טוב…
‏אני שמח בשבילה שהיא פותחת את העסק
‏אם היא תשתתף במה שאני צריך ממנה בבית.
‏"כיף" לכבודך. ‏-ממש חשבתי לעצמי, "רגע…"
‏בליס סוף סוף הכריז שהוא נותן לנו את ברכתו,
‏וזו הייתה ההרגשה הכי טובה בעולם.
‏אגלה לכם סוד.
‏אני עובדת על עוד עסק.
‏לבליס אין מושג. אני לא יודעת איך הוא יגיב.
‏אני חוששת מאוד ממה שהוא יגיד.
‏אז… אלוהים.
‏המקום הזה מזכיר לי את החתונה שלי עם חסן,
‏ואת כל המסע למציאת בן הזוג המתאים…
‏זה לא פשוט. ‏-לא פשוט בכלל.
‏בעיקר בתקופה הזו.
‏כן. ‏-זה קשה כל כך.
‏קשה למצוא את השותף המתאים.
‏ואפילו כשמוצאים מישהו ‏שנראה כמו השותף המתאים,
‏שום דבר לא בטוח. לעולם.
‏כשביקשתי להתגרש בפעם הראשונה, ‏הייתי בת 18 ובהיריון.
‏רוב הנשים לעולם לא יגידו, ‏"אני רוצה להתגרש".
‏הן יגידו, "מה יאמרו אנשים? מה תאמר משפחתי?
‏"מה יהיה עם הילדים שלי, וזה וזה?" ‏אם את לא מאושרת…
‏באופן אישי, חשבתי על עצמי, ‏ועל ילדיי, כשיגדלו
‏ויראו שאימם ואביהם לא מאושרים. ‏אילו מין חיים אלה?
‏אחת התוצאות של הגירושים שלי ‏היא שילדיי לא גרו איתי.
‏היו הרבה בעיות. ‏המשפחות משני הצדדים התערבו.
‏זה נעשה מכוער מאוד.
‏ומתוך פחד על הילדים שלי,
‏ויתרתי על המשמורת עליהם, באופן זמני.
‏הייתי רוצה לדעת גם ‏למה גברים מתחתנים ארבע פעמים.
‏הם מוצאים את האישה המתאימה ארבע פעמים?
‏לכל אחד יש נסיבות שונות. ‏-בעלי המנוח התחתן שלוש פעמים.
‏אז זה רגיל.
‏אנסה להסביר. ‏-אני רוצה להבין.
‏פוליגמיה הייתה קיימת לפני האסלאם.
‏כשהגיע האסלאם, הוא הגביל אותם לארבע נשים
‏בתנאי שזה יהיה הוגן. ‏-"בתנאי."
‏אתה חייב להיות הוגן כלפי כל רעיה, ‏וזה בלתי אפשרי להיות הוגן.
‏אז הוא גם מתיר וגם לא מתיר.
‏האסלאם אומר שמותר ולגיטימי ‏שניקח ארבע נשים.
‏כמובן, לכל התנאים יש סטנדרטים.
‏למשל, אם אתה נשוי, ‏אבל אשתך לא יכולה להביא ילדים,
‏זה בסדר שתישא אישה שנייה, ‏ותביא ילדים איתה.
‏ובמקרה הזה, יהיה הסכם בין שני הצדדים.
‏אבל סליחה, המוסלמים שחיים כאן, ‏שנושאים ארבע נשים…
‏הם לא הוגנים. ‏-כן.
‏הם לא ממלאים את התנאי. סליחה.
‏אני לא נגד שום דבר בחוקי השריעה.
‏אך יש תנאים לכך שמתחתנים עם ארבע נשים.
‏אבל למרבה הצער, רוב הגברים
‏בחברה שלנו, שנושאים יותר מאישה אחת
‏עושים את זה כי הם לא יודעים שובע.
‏הם חושבים, "האם אני אמור לאכול רק כבסה?
‏"אוכל כבסה יום אחד וספגטי למחרת". ברצינות?
‏אני יכול לגנוב את איברהים ודאניה ‏לשתי דקות? בבקשה.
‏אני אחזור. ‏-בסדר.
‏אחרי מה שקרה עם ספא,
‏אולי הגיע הזמן שאחזור ‏למשימת השכנת השלום שלי.
‏אז אנסה לבדוק אם אצליח לגרום ‏לזיינה ולאיברהים לדבר.
‏אנסה להעלות את הנושא, לראות מה הם אומרים.
‏תקשיבו. נכון ספא הרסה הכול?
‏היא בעצם הגורם לבעיה בכל מקום.
‏ואני יודע שהייתה לכם תקרית עם זיינה,
‏אבל אם נחליט להיות אנשים טובים ולהתפייס,
‏צריך להתפייס עם האנשים הנכונים.
‏ואני חושב…
‏שצריך להתפייס קודם עם זיינה.
‏לא אכפת לי להתפייס. ‏אני לא אוהב שיש לי אויבים.
‏אבל זה לא יבוא על חשבון הכבוד העצמי שלי.
‏גם לי לא אכפת.
‏אם היא תבוא ותדבר איתי, אשמח לדבר איתה.
‏אני אופטימי בקשר להתחלה חדשה ‏בשלום עם זיינה.
‏מספיק. זה לא שווה את זה. באמת.
‏אולי אני יכול ללכת אליה… ‏-לדבר איתה.
‏אני אפנה אליה.
‏אם תראה אותה מחר באירוע של מונה… ‏-כי יש סיכוי…
‏תוכל להגיד לה, "זה בסדר שנתקן את זה?"
‏מישהו חייב לעשות זאת.
‏מחר אנחנו הולכים לאירוע של מונה.
‏נחבר ביניהם, נגרום להם לדבר. ‏נשים את זה מאחורינו.
‏מונה התקשרה אליי, ואמרה,
‏"אקח אותך לנסיעה ‏כדי לשנות את מצב הרוח שלך."
‏אנחנו לא בטוחות לאן אנחנו נוסעות.
‏היי. ‏-שלום. היי, יפהפייה.
‏מה שלומך? אני שמחה כל כך לראות אותך. ‏-מה שלומך? טוב.
‏התגעגעתי אלייך כל כך. ‏-מה שלומך?
‏טוב. טוב יותר עכשיו.
‏הפעם האחרונה ששוחחתי עם זיינה הייתה בביתי,
‏ויכולתי להרגיש בקול שלה ‏שהיא מתגעגעת מאוד לספא.
‏מה נשמע? ‏-אנחנו פשוט לוקחות אותך למקום מיוחד.
‏באמת? לאן אנחנו נוסעות?
‏אגלה לך עוד מעט. ‏-בסדר.
‏הערב אני עומדת להפתיע את זיינה.
‏אוריד אותה בבית של ספא. ‏הן צריכות להתאחד מחדש.
‏איך את?
‏אז הייתי עסוקה בהכנות למסיבת ההשקה.
‏זה ההימור הגדול ביותר שלקחנו על "קיאלי".
‏בואי פשוט נקווה לטוב.
‏לאן את לוקחת אותי?
‏אני לוקחת אותך לבית של ספא.
‏יש כפתור פליטה?
‏מה את רוצה לפלוט? את רוצה לפלוט אותי?
‏לרגע אחד, הרגשתי שאני לא מוכנה.
‏אבל אני חושבת שעבר מספיק זמן
‏כדי שאוכל לפתור את העניין עם ספא. ‏אני מתגעגעת אליה.
‏אני שונאת את המצב הזה. ‏הוא מכניס אותי ללחץ.
‏אני ממש רוצה שתיפגשו.
‏אז אמרתי, "אדחף כדי שיקרה מהר יותר".
‏תודה שנקטת את היוזמה הזו.
‏מונה באמת מבינה בחברויות. ‏הייתה לה כוונה טובה.
‏הגענו.
‏- ביתם של פהאד וספא -
‏כרגע הגענו לביתה של ספא, ‏ואני נותנת לזיינה ללכת לבד.
‏אני מאמינה גדולה בפתרון בעיות בפרטיות.
‏הופתעתי, אבל שמחתי כל כך לראות אותה בפתח.
‏בואי. ‏-לא, בואי. בואי ניכנס.
‏לא. פשוט בואי ושבי כאן.
‏בואי. ניכנס. ‏-הילדות במיטות? בואי.
‏שבי. זה בסדר.
‏מה את עושה? ‏-וואו. זה כל כך נוח.
‏מה את עושה?
‏מאוחר בלילה, אני עומדת ללכת לישון,
‏והיא אומרת לי לשבת על הרצפה.
‏נעים לגעת ברצפה מדי פעם.
‏התגעגעתי אלייך מאוד. ‏-הייתי עצובה מאוד כשלא היית.
‏משום שאין לי הרבה חברים,
‏אני ממש אוהבת את החברים שכן יש לי, ‏ואני תלויה בהם.
‏מה נכנס בך? ממתי נעשית כבדה כל כך?
‏טוב, כעסתי. אבל עדיין…
‏רציתי…
‏שתחשבי היטב על המצב שנוצר.
‏כי אני רוצה שנימנע ממנו בעתיד.
‏אני מאמינה שחיכיתי ‏מספיק זמן כדי להתגבר על הדברים,
‏וכדי שנחזור לאיך שהיינו קודם.
‏אני שמחה שנאבקת על החברות שלנו. ‏-את יודעת שאני אוהבת אותך, נכון?
‏ואת יותר מחברה עבורי. את אחות.
‏זו הייתה שיחה נעימה.
‏ובכנות, היא נתנה לי הרגשה טובה. ‏התגעגעתי אליה.
‏פהאד נסע להודו. ‏-הוא נסע? הוא אמר לי שהוא נוסע.
‏אני פשוט עצובה כל כך. אני שונאת שהוא נוסע.
‏אני כל כך בודדה.
‏אני שונאת שפהאד לא בבית.
‏עם כל התקופה שלאחר הלידה, ‏ההורמונים שלי משתוללים.
‏אני רוצה קצת יותר… אהבה.
‏הוא מנסה לשכנע אותי לעבור.
‏תחליפי אותי בחברה הודית?
‏כמו פרחאנה.
‏נוודא שכולם ידעו ויראו
‏שצמד החמד חזר.
‏אז את יכולה לחשוב על החזרה? ‏-איזו חזרה?
‏את רוצה שנרד במצנח? ממסוק?
‏אני אוהבת אותך. ‏התגעגעתי אלייך כל כך. תודה.
‏גם אני. אני אוהבת אותך כל כך.
‏צמד החמד חזר!
‏- המרכז הפיננסי הבין-לאומי, דובאי -
‏היום מתקיימת ההשקה של הבושם החדש שלי.
‏כן!
‏זו ההשקה הראשונה שלנו מאז שחלקתי עם כולם
‏שאני רוצה מאוד להפוך לעצמאית יותר.
‏יש הרבה התרגשות, אך יש גם הרבה לחץ
‏לעמוד בציפיות ולעקוף אותן.
‏אני מאושרת כשאני רואה ‏אישה מצליחה שהיא עצמאית וחזקה.
‏המעט שנוכל לעשות ‏הוא לחלוק את הרגע המאושר הזה עם מונה,
‏להעניק לה את תמיכתנו.
‏היי, מותק. מה שלומך? ‏טוב לראות אתכם, חבר'ה.
‏מה שלומך?
‏הזמנתי את כולם לאירוע.
‏אני קצת לחוצה, כי בפעם הקודמת ‏שכולנו היינו יחד, זה לא נגמר טוב.
‏הדבר היחיד שצריך לקרות היום
‏הוא שאנשים יאכלו גלידה, ‏יתיזו מהבושם הזה, יחייכו ויצטלמו.
‏זה כל כך יפה, העיצוב. ‏-כן, מאוד. בעזרת האל.
‏- צמד חמד -
‏אנחנו תמיד מגיעות בזמן, אבל הפעם אני מאחרת
‏כי אני עומדת לדפוק כניסה.
‏אנחנו "צמד חמד".
‏שלום! ‏-שלום!
‏היי! ‏-היי! שלום!
‏כאילו נכנס זוג רוצחות סדרתיות.
‏צמד החמד חזר! ‏-חזרנו! כן!
‏ברוכות הבאות, בנות!
‏הם חשבו שיוכלו לשבור אותנו, נכון? ‏תחשבו שוב.
‏אני כל כך שמחה שהגעתן יחד, ושאתן שוב יחד.
‏תודה שנתת את הדחיפה הסופית.
‏אני שמחה מאוד שהדחיפה הנוספת הזו ‏עזרה לזיינה להתאחד עם ספא.
‏אני רק רוצה לברך,
‏ולהודות לכולכם על שאתם כאן איתי
‏כדי לחגוג את הרגע המיוחד, ‏ולכל אחד ואחד מכם,
‏ועל כך ש"צמד החמד" שוב יחד!
‏כן!
‏ראיתי שדאניה הורידה את הכוס שלה ‏כשאמרו "צמד החמד".
‏לחיי צמד החמד! ‏-לחיים!
‏למי אכפת? יופי לכן.
‏חבר'ה, אני יכולה להגיד משהו?
‏כמובן. ‏-תמיד.
‏אני שמחה כל כך להיות כאן היום, ‏באירוע המיוחד הזה.
‏ואני שמחה כל כך ‏לראות את זייינה וספא שוב יחד.
‏"צמד חמד", התגעגענו אליכן, בנות. ‏-תודה.
‏ואני רוצה שתדעו שמעולם לא הייתה כוונה רעה
‏במה שאמרתי ביום ההוא. ‏לעולם לא אעשה שוב דבר כזה,
‏למרות שיש לי נטייה לפעמים ‏לומר דברים בלי מחשבה.
‏אבל למדתי מזה.
‏זה חשוב לי מאוד שאת אומרת את זה עכשיו…
‏אני אוהבת אתכן.
‏מול כולם. תודה רבה. תודה.
‏בקשת סליחה לא קשורה לאומץ או לביטחון עצמי.
‏היא קשורה למודעות ולהבנה. ‏הדרך שבה אל-ג'יי התמודדה עם הסיטואציה…
‏פרחאנה, יש לך משהו להגיד? ‏-אלוהים.
‏מעולם לא התכוונו לעשות את זה.
‏חשבתי שנצחק על זה,
‏שתירגעי, שלא תעזבי כך בסערה.
‏אז בבקשה, בפעם הבאה, בלי לצאת בסערה, בסדר?
‏בפעם הבאה אל תעשי את זה.
‏ובנימה זו, בואו נלך ונצטלם יחד.
‏אני רוצה תמונה קבוצתית, ‏משפחה גדולה ומאושרת. קדימה.
‏אני מרוצה כל כך מההשתתפות, בינתיים.
‏האירוע מדהים. כל חבריי כאן.
‏לראות אותם מגיעים יחד לתמוך בי ‏זה משמעותי מאוד עבורי.
‏היי, כולם.
‏אז רציתי לשאת נאום ‏כדי להודות לכם על נוכחותכם.
‏ואני פשוט רוצה לומר ‏שהחלום הזה לא היה אפשרי
‏לולא הייתי כאן בדובאי.
‏דובאי היא עיר שבה חלומות יכולים להתגשם.
‏אני אסירת תודה שאני כאן, ואוהבת אתכם.
‏אנחנו אוהבים אותך יותר!
‏האירוע הזה מחזק את הביטחון שלי, ‏פשוט ללכת בנתיב הזה
‏של להיות עצמאית יותר ולהתמקד בעצמי.
‏לא משנה כמה קשה יהיה המסע הזה,
‏תמיד נהיה איתה, ‏כדי לאהוב ולתמוך בה כל הזמן.
‏אז באירוע ישבתי עם זיינה ועם ודיע, ‏והתגעגעתי לפהאד.
‏חשבתי שאעשה בדיקה זריזה ‏כדי לראות איפה הוא.
‏מה קרה? ‏-למה את כועסת?
‏יש לי מכשיר מעקב.
‏האפליקציות האלה, ‏שאפשר לעקוב ולראות לאן אנשים הולכים?
‏אז אני עוקבת אחריו בעזרת שלוש אפליקציות. ‏אני מגוננת. אני לביאה.
‏מכירה את מכשיר המעקב שלי? ‏-כן.
‏פהאד לא נמצא במקום הנכון.
‏הוא כל הזמן הולך למיקום השונה הזה. ‏מעולם לא ראיתי אותו בעבר.
‏אני בודקת בדיוק מתי ולאן הוא הולך,
‏ואם הוא לא עונה לי בטלפון, ‏זהו זה. יש דרמה.
‏אני יודעת שהוא כל הזמן במומבאי. ‏מה פתאום הוא יצא ממנה?
‏אולי זו פגישה במקום אחר.
‏התחלתי להיכנס קצת לפניקה, ‏כי אני כבר מכירה את פהאד כל כך הרבה זמן.
‏אני מכירה כל צעד, כל דבר.
‏את מצחיקה לפעמים. ‏-למה אתם צוחקים?
‏אני לא רואה אפליקציות מעקב בעין יפה. ‏לדעתי, זה לא בריא.
‏את רוצה שנסית אותך נגדו? בסדר, תעזבי אותו.
‏ברור שהוא בוגד בך. ‏-אני לא מדברת על רומן.
‏זה לא קשור להסתרה של דברים. ‏זה קשור ללדעת הכול.
‏זה בריא מאוד להשתמש באפליקציה הזאת.
‏זו הצורה שבה הנישואים שלנו עובדים.
‏אני חושבת שאת מגזימה.
‏אמרתי שאלו שטויות, ‏אבל זה לא מצא חן בעיניה.
‏אולי הוא מרחיב את עסקיו? זה לא כזה חשוב.
‏למה הלחץ? ‏-אני חושבת שהתחרפנתי אחרי הלידה.
‏לא יודעת מה קורה לי. ‏אני מרגישה לא טובה מספיק.
‏ואני נכנסת ללחץ גדול ‏כי כל החיים שלי תלויים בו.
‏ואני פשוט… אני קצת יותר תלותית.
‏אחרי ההיריון השני שלי עם עייאנה,
‏לא יודעת מה נכנס בי, אבל אני לא יכולה…
‏השתגעתי כל כך. כאילו, לא יודעת. משהו…
‏זה לא דיכאון שלאחר לידה, זו… ‏אובססיה שלאחר לידה.
‏הוויזה שלך עדיין בתוקף? ‏-איזו ויזה?
‏אשרת הכניסה להודו. ‏-יש לי אשרה רב-פעמית.
‏אני מזמינה לנו טיסה. ‏-מה? לאן?
‏מה נכנס בה? היא השתגעה.
‏היא באמת חשבה להזמין כרטיס ולטוס?
‏כדי שנוכל ללכת לבדוק איפה פהאד נמצא,
‏רק כי הוא נעלם ל-45 דקות ‏ממכשיר המעקב שהיא הצמידה לו?
‏לא מבינה את זה.
‏סגור. מחר ב-2:20.
‏הזמנתי את הכרטיסים שלי, ‏האשרה של זיינה מוכנה, האשרה שלי כבר מוכנה.
‏אנחנו נוסעות למומבאי.
‏אז מה קורה? הכול טוב? ‏-הכול טוב. אנחנו רק נרגעים.
‏אחרי שחשבתי איך לגרום ‏לזיינה ולאיברהים לשוב לדבר זה עם זה…
‏ייתכן שזה יצליח. בואו נשכין קצת שלום.
‏אמרתי לאיברהים שיחכה לי בחוץ, ‏כי חשבתי שזה יהיה
‏רגע מחוץ לאירוע והם יוכלו פשוט לשוחח.
‏זיינה.
‏מה שלומך? ‏-טוב.
‏אני יכול לדבר איתך שנייה? ‏-כמובן.
‏נוכל לצאת? ‏-לא כאן?
‏אנחנו מדברים לבד? ‏-כן.
‏נאלצתי לשקר, כי אילו אמרתי לה מראש, ‏היא לא הייתה מדברת עם איברהים.
‏ואז ראיתי את הענק הירוק בעצמו, איברהים.
‏תשמעי, זה לא אמבוש.
‏רק בודק אם אפשר לפתור את זה.
‏אני בסדר. אין לי שום בעיה. ‏-הוא לא ביקש שאתה…
‏זה לא היה הרעיון שלו, אלא שלי.
‏בכנות, זיינה מתנהגת ביהירות,
‏כשבסופו של דבר, כוונתי טהורה.
‏לפחות אני יכול לומר שניסיתי, ‏ואם זה יצליח, נהדר. אם לא יצליח…
‏אפשר לשבת? ‏-בטח.
‏כי אתה לא עומד על עקבים של 13 ס"מ.
‏אביא כמה כיסאות. ‏-דאגתי.
‏הנחתי לה לשבת איתם. צפיתי מרחוק.
‏אתה רוצה לומר משהו?
‏אני מרגיש שהסיפור הזה ‏התנפח מעבר לפרופורציות.
‏ואני חושב שזה משום ‏שהתעכבנו כל כך עם השיחה הזו.
‏אני תמיד בעד הדבר הנכון. כך אבי חינך אותי.
‏כולנו גדלנו במשפחות טובות.
‏מה שנעשה כבני אדם ‏יקבע אם אנשים יכבדו אותנו או לא.
‏הוא פתח את השיחה בגישה לא נכונה.
‏הגאווה והאגו שלו מפריעים לו לראות.
‏אבל אמרתי לעצמי, ‏"סבלנות, זיינה. תני לו לדבר ותקשיבי".
‏אני חושב שזה הדדי. ‏שנינו לא אוהבים זה את זה.
‏מעולם לא היה לי דבר נגדך… ‏עד שעשית דבר שפגע בי.
‏והמשכת.
‏מה שקרה לא היה דבר פעוט. הוא באמת פגע בי.
‏אני רוצה שתעבדי אצלי. ‏באתי לקנות את החברה שלך.
‏היא לא למכירה.
‏היי! ‏-מספיק! חבר'ה!
‏איברהים התנצל.
‏אני מתנצל.
‏המעשים שלו לאחר מכן ‏לא התאימו בשום צורה להתנצלות הזו.
‏קיבלתי את ההתנצלות שלך.
‏ברגע שירדת מהבמה, ניגשתי לשם וחיבקתי אותך.
‏והיו לי דמעות בעיניים. הדבר הזה הציק לי.
‏הנחתי לך ללחוץ יד לבעלי.
‏התיישבת, ואז התחלת לחזור בך. ‏התחלת לדבר אחרת.
‏אני חושב… ‏-בוא נשים את זה בצד.
‏אני מנסה לפייס בין זיינה לבין איברהים,
‏אבל זה לא נראה טוב כל כך.
‏אני חושב שהזיכרון שלך לא טוב.
‏תן לה לסיים. ‏-הייתי…
‏הוא טוב מאוד. זה מתועד.
‏ברגע שהיא נתנה בי את המבט המרושע הזה…
‏ידעתי שאין לה כוונות טובות. ‏היא בוחשת בקלחת.
‏גם דאניה היא קורבן של המצב.
‏אם נשאיר את זה מאחורינו, כי זה ישן…
‏לא. זה לא ישן,
‏כי אם מתייחסים למהות הבעיה בצורה כזו,
‏כשאתה מאמין ש… ‏-זו דעה של אנשים.
‏זינייה, תשמעי, את לא יכולה… ‏-זיינה, לא זינייה.
‏זיינה. ‏-זיינה.
‏את לא יכולה לכפות את האמונה שלך על אחרים.
‏זו הדעה שלי. ‏-לא נראה שזה מתקדם בצורה טובה.
‏חשבתי לעצמי, "מה קורה כאן?" ‏חשתי שיש הרבה אגו.
‏באמת רצית שאני… ‏-שתדברי איתו. מה קרה?
‏טוב, הוא לא האדם שתיארת בפניי.
‏הגעתי להבנה, שזה איברהים.
‏אני לא מנסה לשכנע אותך…
‏כך אני רואה אותו, כי הוא שקוף לי לחלוטין.
‏מה עשיתי לך? ‏-חוץ מהסיפור הזה? כלום.
‏מה היה הסיפור? נכנסת למשרד שלי, ו…
‏הנקמה שלי, כן, ‏היא הייתה קשה, אבל הייתי חייב
‏כדי לוודא שהעסק שלי מוגן וגם התדמית שלי.
‏איברהים, חכה. ‏-באמת. קראת לי כלבה!
‏רגע.
‏קראת לי כלבה. ‏-מה זה אומר, "כלבה"?
‏חבר'ה. ‏-תקשיבי לי.
‏איברהים!
‏מה זה אומר?
‏אם איברהים נתן את המכה הראשונה, ‏אני אתן את האחרונה.
‏הוא אמר שהוא לא יודע מה זה אומר. ‏-הילד הזה מעצבן אותי.
‏ברור שהוא לא היה מוכן להתנצל. ‏אני צריך להעמיד אותו במקום.
‏אתה רוצה לעשות משהו? ‏-מה?
‏אתה רוצה לעשות משהו בקשר לזה? ‏-הינה איברהים. פונה לאלימות.
‏לא, אני לא מתכוון לעשות כלום.
‏עכשיו זה בין איברהים לבין ח'אנה.
‏עכשיו אתה רוצה להיות גבר? קדימה.
‏תגן על אשתך.
‏אני, איברהים אל-סמדי,
‏מוכן להגן על עצמי עד מוות,
‏כל עוד הצדק עימי.
‏תרגום כתוביות: הגר עידן