-Du må gå, Safa. -Kutt ut!
Det er ikke ditt opplegg!
-Danya, slutt. -Ja, gå.
-Du kan kutte ut! -Be henne gå.
Respektløst.
Jeg ber ikke noen gå. Om noen vil, kan de det.
Snakker vi om biler?
Hvem bryr seg om hvem som kjører hvilken bil?
Det som ble sagt, var over streken.
-Skam dere! -Du ser dum ut nå.
Veldig dum. Som en vits.
Dette er den dummeste samtalen jeg har hørt!
Jeg vil ikke være venn med sånne.
Snakk med henne. Ikke se på oss. Hun begynte det.
SAFA SIDDIQUI HUSMOR
Det er ikke et vennskap lenger. Det blir en vits.
Jeg må avslutte festen. Beklager.
Jeg må også gå. Jeg liker ikke det som skjer.
Fortsetter du, vil du ikke ha venner.
Samme det.
Bare Birkin-veskene og Lamborghinien.
For en taper.
Safa kom for å ødelegge LJs arrangement, og hun lyktes.
La henne sitte alene og nyte den giftige energien.
Lille slange.
Enkelte vil så gjerne passe inn.
De går så langt at de leier livsstilen sin.
Bilene sine, antrekkene, personligheten.
Etter det som skjedde, gikk vi fra arrangementet,
og jeg ville ringe Fahad,
bare i tilfelle det var feilkommunikasjon,
for jeg ba ham aldri om penger.
-Hei, kompis. -Hei.
Hvordan går det?
Bra. Du må snakke med kona di.
Hun kommer inn for fulle mugger, og plutselig sier hun:
"Hvorfor tigger du mannen min om penger."
-Det ante jeg ikke. -Ba jeg deg gi meg penger?
Jeg vet ikke hva som skjedde. Jeg er ikke der.
-Bare si ja eller nei. -Mer trenger jeg ikke vite.
-Ba jeg deg om penger? -Nei, sa jeg.
Bliss satte meg i en kinkig stilling, for han sa aldri ordet "penger".
Greit.
Jeg ville høre det fra Fahad. Men dette vil påvirke forholdet vårt.
DUBAI BLING
HASSAN OG MONAS EIENDOM
I dag skal jeg ha lunsj hjemme, og jeg har bedt Kris og Brianna.
MONA KATTAN GRÜNDER
Moren hans, Gilda, er i byen.
Zeina og Hanna kommer, og moren og faren min.
-Hva synes du om oppdekkingen? -Elsker den.
Så fint at du er med i dag.
Takk. Jeg er glad for å møte vennene dine.
Takk, mamma.
Når vennene møter foreldrene dine, kommer dere hverandre nærmere.
Jeg er glad for at de kommer.
Du gikk glipp av fredsfesten i går.
-Gjorde jeg? -Ja.
-Det var… interessant? -Gøy?
Først, så, men så plutselig
-ble det bare kaos og… -Ja.
-…kom ut av kontroll. -Jaså? Hvem?
Safa var sint på LJ etter det som skjedde…
-Dro Safa dit? -Ja.
-Hun kom mot slutten. -På slutten.
Bra Safa dro på arrangementet.
Jeg tror hun ville ordne opp.
Jeg tror Ebraheem prøvde å være grei, men det ble feil.
Han sa: "Kan vi ikke få Safa og Danya til å skvære opp?"
Jeg vet ikke hva som skjedde. Jeg sjekket ut. Jeg takler ikke slikt…
-Det var teit. -Voldsomt.
Det sluttet plutselig. LJ avsluttet, og alle bare dro.
Å?
Jeg tror Safa
trigget noen, og de viste hvem de egentlig er.
Apropos Safa og alt: Har dere snakket sammen?
-Hva skjer med dere? -Vi snakket, og…
Vi trenger litt tid.
Si fra når du er klar om du trenger hjelp.
Jeg vil prøve å få fortgang
i "Farha-Marha"-gjenforeningen.
La oss snakke om fremtiden. Kris, dere har vært gift i nesten et år.
-Ja. -Ja. Jeg tror det er på tide å få barn.
Brianna vil ha barn. Det vil jeg også.
-Forhåpentlig. -Ja.
Jeg vet at mamma og Brianna snakker om…
Ja, så…
…visse ting jeg ligger unna. Har dere eddik her?
Jeg har mye eddik her.
Gilda, moren til Kris, fortalte meg hvordan man får en gutt.
Det er et visst tidspunkt.
Det er visse ting du må gjøre med natron.
Men det ble bare kleint.
-Eddik om du vil ha jente. -For en jente?
-Natron for gutt. -Jaså?
Ja.
Det er mye å gjøre med metoden. Og jeg var stresset nok fra før.
Samme hva jeg får, blir jeg glad for det.
På arabisk sier vi: "Hva er mer dyrebart enn barnet ditt?
Barnet til barnet ditt."
-Ja. -Pappa pleide å si det.
-Ja. -Akkurat.
Irakisk: "Lib al lib."
-Det betyr "frøets frø". -"Frø", ja.
Når skal dere til LA?
-I morgen. -Du går glipp av arrangementet mitt.
-Så leit. -Ja. Beklager.
Det blir spennende. Jeg gleder meg veldig.
Det er den første lanseringen til Kayali
siden jeg har prøvd å bli mer selvstendig,
og jeg er så glad for at alle kommer.
Jeg gleder meg sånn.
EBRAHEEMS HUS
Siste kveld før bryllupet mitt.
Ingen er mer viktig enn moren min å tilbringe kvelden med.
-Gleder du deg? -Jeg er nervøs.
Jeg vil at alt skal gå fint. Vil ikke ha problemer.
Nei.
Følelsen av å få tilbringe
livet med personen som fortjener meg,
kan jeg ikke beskrive med ord.
Er du klar til å få svigerdatteren din i huset?
Jeg har ventet lenge.
Du vil uansett alltid være førstedamen.
-Din første kjærlighet. -Mamsen.
Glad på dine vegne.
Det endrer ingenting at sønnen min gifter seg.
Han har alltid stått meg nær. Han er et barn i hjertet enda.
Det plager meg ikke det minste.
Jeg har en liten overraskelse til deg. Bilder.
Bilder?
Jeg ville bruke kvelden på å se på minner vi har hatt i livet vårt.
Jeg tok med barnebilder.
-Hvorfor gråt jeg? -Du var sjalu.
Situasjonen har snudd. Husker du den første bedriften?
-Med Ameer. -Wheelies. Ja.
Det sies at et bilde er verdt tusen ord.
For meg var de verdt mer enn en million.
Det skjedde ting med meg da jeg var barn.
Jeg ble mobbet mye på skolen.
Jeg ble alltid mobbet som barn.
De pleide å si: "Ebraheem er en mammagutt."
Jeg likte ikke at noen sa:
"Ebraheem, skjorten du har på deg, er ikke for menn."
Hvorfor kan ikke folk bare ha på seg det de vil?
Jeg sa det ikke til deg eller baba… eller noen fordi jeg ser
at når folk snakker om noe traumatisk som skjedde med dem,
bruker de det som våpen for å si:
"Jeg er sånn fordi det skjedde med meg."
Ja.
Jeg husket det da jeg så på bildene.
Det går bra, vennen.
Jeg tok mobbingen og bygget på den, og jeg fortsetter.
Jeg lar aldri noe plage meg.
Ikke tenk på det.
Bare vit at det er borte, og kan ikke plage deg
eller såre deg. Det kan ingenting.
Ebraheem blir emosjonell ved tanken på det som skjedde med ham,
men det hindrer ham ikke i å lykkes.
Kan ikke tenke meg livet uten deg.
Ebraheem, vet du hva? Ekteskap endrer ingenting.
Du er i hjertet mitt og tankene mine.
Du skal ikke noe sted. Du legger bare til mer i livet ditt.
Å tilbringe dagen med moren min
var det beste utdrikningslaget noen kan drømme om.
FAHAD OG SAFAS BOLIG
I dag skal Fahad til India.
Jeg er opprørt. Jeg hater det når han drar.
-Tenk at du skal dra. -Jeg må jobbe.
Det er for mye. Hver gang du drar,
er du borte i månedsvis. Jeg har barna.
-Vil du flytte til India? Bli med? -Nei.
Det er ikke noe å diskutere.
Jeg vet ikke hvorfor du presser meg til å flytte dit. Jeg vil ikke.
Det er vanskelig med barna, Fahad.
Jeg må tenke på dem og deres stabilitet.
Jeg elsker India, og liker å dra dit ofte,
men kan ikke snu livet opp ned.
Det er for mye å forvente at vi skal dra frem og tilbake.
Har du i det hele tatt fikset gårdshuset?
-Jeg skal se på det. -Du sa du skulle fikse det.
Jeg må være der for å gjøre noe.
Familien har et gårdshus.
Vi skal renovere det, for etter at mamma døde,
har ingen tatt seg av det, så vi skal gi det liv.
Kanskje ta med Alina og Ayana dit. Kanskje de kan skape noen minner.
Tankene mine og alt som har skjedd,
og Zeina, vi har ikke skværet opp.
-Og… -Jeg møtte henne.
Hun sa hun ville snakke med deg. Gi det tid.
-Jeg liker ikke tid. -Man kan ikke bare knipse.
Jeg liker ikke tid, rom, eller at du drar.
Jeg er bare så overveldet.
Fahad drar. Zeina og jeg har ikke skværet opp.
Jeg føler meg så alene og sårbar.
La skoene mine der.
Vi tar en titt. Alt som ser mistenkelig ut.
Hva gjør du?
Sjekker bare.
Man må alltid sjekke. Spesielt bagasje.
-Du er mistenksom. -Nei.
Som kona di har jeg rett til å sjekke bagasjen.
Det er rart når hun oppfører seg sånn.
Jeg aner ikke hva hun leter etter.
Jeg tar operasjonen mens du er borte.
Enkelte ting
som jeg sa nei til, betyr nei. Ingen diskusjon.
Jeg vil ha mamma-makeover.
Jeg ville blitt lykkeligere. Jeg vil at han skal si ja.
-Jeg sa: "Ikke dra til India." -Ja, men India er jobb.
Jeg synes dette er rampete.
Er det ikke medisinsk nødvendig, trenger du det ikke. Det er her.
Det har ikke noe med noe annet å gjøre.
-Jeg vil ikke at du skal dra. -Ikke si det, engelen min.
Kan jeg bli med?
Alina er Fahads lille prinsesse, og han er kongen hennes.
Han er hennes ekte kjærlighet.
Når han drar i dagevis, ukevis eller månedsvis,
er det vanskelig, for jeg må distrahere henne,
minne henne på det, få vekk tankene fra det.
-Hvem er pappas beste venn? -Jeg.
Ja. Er du lei deg, engelen min? Se på meg. Kom ned.
-Du er bestevennen min. -Ja.
Å ha familien i Dubai
og måtte reise til India, det er ikke lett.
-Elsker deg. -Elsker deg også. Ha det bra.
Jeg må balansere det.
ABU DHABI - DE FORENTE ARABISKE EMIRATER
I dag er den største og viktigste dagen i livet mitt.
Bryllupsdagen min.
Bryllupet måtte stå i Abu Dhabi, hjembyen til kona mi.
Jeg inviterte alle vennene mine, inkludert Kris.
Men han kunne ikke komme. Han er utenlands.
I dag er dagen.
Ebraheem skal gifte seg, og alle er opprømte.
Der er brudgommen. Gratulerer.
Bryllupstradisjonen her i De forente arabiske emirater
er at kvinner må sitte for seg.
Gud velsigne ekteskapet.
Du forsørger, hun føder.
-Takk. -Glad på dine vegne.
Takk.
Kona di har en seriøs jobb.
-Hun jobber… -I finans.
Hvordan skal dere gjøre det med barn?
Når hun blir gravid, slutter hun.
Mona og jeg har en forståelse i de fleste saker.
Og nå tror jeg at hun vil utsette barn.
Hun er bekymret for mange ting, blant annet jobb.
Vi har barn alt, og nå vil kona mi begynne å jobbe.
Vi har ambisiøse koner.
Men jeg tror det viktige er å forstå hvor ambisjonen
passer inn i planene deres. Jeg tror at om man ordner alt
godt på forhånd,
forhindrer det mange problemer.
Det var fint å sitte med vennene mine
og snakke om viktige ting angående ekteskap.
Men i dag handler det om deg.
Vi er her for å støtte deg uansett.
Det er på tide at bryllupet begynner.
Jeg er spent, og alle gleder seg til dette bryllupet.
Jeg skal feire med Ebraheem og Hamdah.
Jeg er så spent. Jeg elsker lykkelige anledninger, bryllup, samlinger.
Vi kom nettopp til det nydeligste bryllupet,
og vi gleder oss til å feire min beste venn.
-Oi. -Så fint.
Veldig Ebraheem. Svart og hvitt… Ikke sant?
Alt skulle vært lykkelige anledninger.
-Om Gud vil. -Du gikk glipp av LJs fest.
Jeg ringte Lojain øyeblikkelig og fortalte alt som skjedde.
Hver eneste detalj.
Jeg takker Gud
for at jeg ikke var der under hendelsene jeg hørte om.
Ærlig talt tror jeg Safa
prøvde å være morsom i slangeskinnsantrekket.
Nei. Hun kom og angrep LJ. Hun bare: "Greit, jeg kom hit.
Jeg vil starte noe, ødelegge det."
Når folk har drama, bør de ordne opp privat.
Gruppesettinger
er ikke rett miljø til å si: "Du sa ditt eller datt."
-Det fører til drama. -Det trappet opp.
Fort også. Jeg bare: "Hva skjedde nå?"
Jeg tror Mona prøver å rettferdiggjøre det Safa gjorde,
men det er vanskelig å forsvare vennen din når det er så galt.
Safa har et problem.
Hun tror hun er verdens eneste rike jente.
Men det er hun ikke.
Sånn Safa oppfører seg… Hun glemmer at hun sitter med folk
som faktisk ikke trenger noe. De er velstående.
Ingen av oss bør snakke om folk sånn.
Vi lar bare være.
-Ja. -Vi er i Ebraheems bryllup.
Han er bestevennen din. Vi er her for å ha det gøy.
-Akkurat. -Det holder. Gjort er gjort.
Og vi er her i dag på Ebraheem og Hamdahs fest,
så vi må ha det gøy, ikke bare si at vi har det.
Bruden kommer inn… i en prosesjon.
-Ebraheem, hent kona di. -Kompis.
-Nå? -Hent henne.
Jeg må hente kona mi!
Jeg gikk inn med faren min, brudens onkel og bror
for å se Hamdah for første gang i den hvite kjolen.
Før brudgommen kommer, kunngjøres det alltid,
slik at kvinner kan ta på seg hijaben om nødvendig.
Det var et eventyrbryllup.
Det virker som jeg ventet evigheter på at han skulle gifte seg.
De ser så bra ut sammen.
Gud velsigne dere.
Da vi danset sakte og jeg så kjærlighet og glede i øynene hennes,
innså jeg at dette er kona mi, som skal bli moren til barna mine.
Jeg har drømt om denne dagen hele livet. Og den var perfekt.
Må Gud velsigne dere og gi dere lykke.
Vi danset hele natten, spiste nydelig mat, gode søtsaker,
og feiret Ebraheem og Hamdah.
DUBAI - DE FORENTE ARABISKE EMIRATER
I dag skal jeg til Mona.
Mannen hennes Hassan og Lojain Omran skal være der.
Dette er gruppen jeg står nærmest. Mona, Hassan, LJ. Bare dem.
Tusen takk for at dere kom.
Jeg føler at jeg har knyttet bånd med LO og LJ,
og derfor har jeg invitert dem
for å snakke om ting som er veldig viktige for meg.
-Var det gøy i Ebraheems bryllup? -Ja.
-Det var fint. -Ja, det var så gøy.
Jeg har giftet meg tre ganger, og aldri brukt hvit kjole.
Seriøst?
Jeg sier alltid: "Når en jente gifter seg,
må hun aldri gå glipp av å bruke hvit kjole."
Det var trist å høre at LO aldri har brukt en hvit kjole.
Jeg synes at alle kvinner
skal ha en vakker fotografering for å feire øyeblikket.
Hvordan er det for deg, Lojain, bare det å ha barn
og være en travel karrierekvinne?
Følte du at det sinket deg?
-Klarte du å konsentrere deg? -Ja da.
Jeg fikk datteren min da jeg var 17.
-Oi. -Ja.
Så fikk jeg sønnen min da jeg var 19, under videregående-eksamenene.
Men jeg tenkte at ingenting skulle stoppe meg.
Måtte fullføre videregående, komme inn på universitet…
Følte du mer pågangsmot etter at du fikk dem?
Når du får barn, forandrer ansvarsfølelsen din seg.
Synet på livet og deg selv forandrer seg.
-Sant. -For meg var det en utfordring.
Det gjorde meg sterkere, gjorde meg til den jeg er.
Og Gud være lovet. Jeg er så stolt.
Hvor mye var du uforberedt på?
Ingenting som heter forberedt eller uforberedt.
-Det bare skjer. -Kan du si det igjen?
Jeg liker å forberede meg på alt.
Ingenting endrer seg. Alt er likt.
-Du får en ny velsignelse. -Livet ditt blir bedre.
-Forhåpentligvis. -Det høres fint ut.
Det høres veldig fint ut.
Jeg tror vi har mye å lære før vi prøver å få barn.
Hassan må lære å bytte bleier.
Vi har planlagt noe.
-Ja. -Vi tester det nå.
-Ja. -Herregud!
Hassan vil gjerne bli far, men han har mye å gjøre.
-Nei, det var meg. -Det gikk fort.
Jeg tok med en søt, liten baby til Hassan, som nettopp har bæsjet.
På tide å lære å bytte bleie.
Jøss. Greit.
-Det er absolutt ikke mitt barn. -Det er ikke sånn man holder en baby.
Bare tanken på hvordan han holdt babyen, gir meg mareritt.
Om jeg visste dette skulle skje, hadde jeg sett en YouTube-video…
-Nei. -…først.
-Ikke sånn. Under. -Ikke sånn.
-Under? Her? -Akkurat.
-Ja. -Under rumpa.
-Han kan ikke bytte bleie engang! -Nei!
Nei. Ikke sånn. Du gjorde hele… Feil. Nei.
Hassan rotet det veldig til.
Om Mona var villig til å få barn, dropper hun tanken nå.
Jeg kan ikke ta denne falske europeiske babyen på alvor.
-Hvem vil la deg røre en ekte baby? -Men det er en leke.
Jeg er veldig fokusert på målet, ikke tingene mellom.
Da leken var over, tok jeg babyen og la den tilbake…
Jeg stakk.
Det er en velsignelse når du har en mann med deg.
Det gjør det mer komplett. Jeg hadde ikke det.
I mitt tilfelle, en måned etter at Lana ble født,
døde mannen min.
Ja.
Jeg så alltid for meg å oppdra barna mine med mannen min.
Det har gått sju år siden mannen min døde.
Men jeg tror jeg må gi slipp.
Jeg må begynne et sted om jeg vil gå videre i forholdet mitt.
Jeg har datet Hasnain en stund nå.
Vi later til å ha en spesiell forbindelse,
selv om avstandsforhold ikke er lett.
-Hun er så skjønn. -Ja.
-Jeg har en overraskelse til henne. -Hva da?
Jeg har jobbet med det et helt år, så vi får håpe det går.
Jøss. Jeg er nervøs. Jeg tror jeg vet hva du snakker om.
-Kanskje. -Det må være det.
LO er verdens skjønneste,
så en overraskelse fra henne er nok søt,
omtenksom og fantastisk.
Etter at DJ Bliss ba meg fremføre en sang med ham på scenen,
skal jeg treffe ham i studio i dag
så vi kan teste stemmen og teksten.
-Hei. -Hva skjer, LJ?
-Står til? -Står til? Bra?
Se hvem jeg har med. Pusen min.
Hva skjer, Lucky? Har du Lucky i en Birkin?
Jeg kunne ikke la ham være alene. Det var ingen hjemme.
Stakkars Lucky.
Han var helt alene hjemme, og så så han på meg
med det søte lille fjeset.
Så jeg bare: "Han blir med meg."
-Hvordan går forberedelsene? -Bra.
-Jeg fant en bra sang å jobbe med. -Å?
Det er fint om vi har noe friskt, ungdommelig…
-Ja. -…fullt av bra energi.
Vi hører på et par…
-Jeg elsker den. -Liker du den?
Første gang i studio?
-Ja. -Er det?
-En første gang for alt. -Blir ikke den siste.
Dette er så nytt for meg, og jeg er litt nervøs,
for jeg vet ikke hvordan stemmen min vil høres ut.
Ta på hodetelefonene. Jeg tester stemmen din på andre siden.
-Én, to, én to. -Du hører meg vel?
-Ja, jeg hører deg. -Greit. Gi meg en liten…
Gi meg litt mer.
La oss fly La oss fly høyt
Vi øvet ferdig.
-Det er mye jobb. -Jeg synes vi har en bra start.
Det viktigste er å sørge for at alle har det gøy.
Ja.
Jeg føler at LJ kan bli artist, så jeg er kjempebegeistret.
Vi feirer de nygifte i dag.
Det er etterbryllupslunsjen jeg arrangerte
for bestevennen min, Ebraheem, med venner og familie.
Jeg er glad for å se Ebraheem og Hamdah etter bryllupet.
Jeg vil bli bedre kjent med henne. Hun er søt.
-Hvordan går det? -Så langt er alt bra.
-Ja? Gleder dere dere til å feire paret? -Ja.
-Hallo. -Hei.
-Velkommen, vår vakre brud. -Gratulerer. Hei. Hvordan går det?
Kan jeg bare si noe? Jeg har fått nok av å feire Ebraheem.
Vi dro til Al-'Ula, bryllupet, og nå denne lunsjen.
Blir det noe mer?
Jeg vil gratulere Ebraheem og Hamdah med den nye reisen.
"Det Gud har forent, kan intet menneske skille."
Alltid husk det sitatet i ekteskapet deres.
Jeg og Marwan, takk Gud, har vært sammen i åtte år,
og vi er de lykkeligste…
Ikke de lykkeligste… Alle par er så klart…
Det er normalt.
Ikke gi dem inntrykk av at ekteskap alltid er rosenrødt.
Jeg tror ikke det perfekte ekteskap finnes.
Du lærer av feil og de fine tingene.
Til slutt finner man et bra sted med gjensidig respekt.
Og man er på et bra sted.
Jeg ville kunngjøre noe under denne vakre lunsjen.
Som en veldig selvstendig kvinne… Mannen min vet det.
Jeg liker å jobbe for meg selv og tjene egne penger.
Jeg og Ebraheem skal åpne Besties Café.
Jeg vil gi dere min velsignelse. Lykke til.
La oss gjøre Besties Café til den beste kafeen…
Det er greit at hun jobber
om hun er med på det jeg trenger henne til hjemme.
-High five til deg. -Jeg bare: "Vent…"
Bliss kunngjorde endelig at han gir oss sin velsignelse,
og det var den beste følelsen i verden.
Nå skal du høre.
Jeg jobber med en annen bedrift.
Bliss aner det ikke. Jeg vet ikke hvordan han vil reagere.
Jeg er nervøs for hva han sier.
Guri.
Å være her minner meg om da jeg giftet meg med Hassan,
og hele reisen med å finne rett partner…
-Det er ikke lett. -Nei.
Spesielt nå for tiden.
-Ja. -Det er så vanskelig.
Det er vanskelig å finne rett partner.
Og selv når du finner noen du tror er rett partner,
er ingenting garantert. Aldri.
Jeg ba om skilsmisse første gang. Jeg var 18 og gravid.
De fleste kvinner ville aldri bedt om skilsmisse.
De sier: "Hva vil folk si? Hva kommer familien min til å si?
Hva med barna mine, ditt og datt?" Om du ikke er lykkelig…
Jeg tenkte på meg selv og barna mine når de blir voksne
og ser at foreldrene deres ikke er lykkelige. Hva slags liv er det?
En av konsekvensene var at barna mine ikke bor hos meg.
Det var mange problemer. Familien på begge sider blandet seg.
Det var veldig stygt.
Jeg var bekymret for barna mine,
så jeg ga fra meg foreldreretten midlertidig.
Jeg vil også vite hvorfor menn gifter seg fire ganger.
Finner de den rette fire ganger?
-Forskjellige situasjoner. -Min avdøde mann giftet seg tre ganger.
Det er normalt.
-Jeg vil forklare. -Si grunnen.
Polygami fantes før islam.
Da islam kom, begrenset det dem til fire koner
-på betingelse av at du er rettferdig. -"Betingelse".
Du må være rettferdig mot hver av konene, og det er umulig.
Så det både tillater og tillater ikke.
I islam er det tillatt og legitimt at vi tar fire koner.
Men alle betingelsene har standarder.
Om du er gift, men kona di ikke kan få barn,
er det greit å gifte deg med en ny kone og få barn med henne.
I dette tilfellet ville det vært en avtale mellom begge parter.
Beklager. Muslimene vi har her, som gifter seg med fire koner…
-De er urettferdige. -Ja.
De følger ikke betingelsen. Beklager.
Jeg er ikke mot noe i sharialoven.
Men det er betingelser for å ha fire koner.
Men, dessverre, de fleste menn
med mer enn én kone,
gjør det fordi de aldri får nok.
De bare: "Skal jeg bare spise kabsa?
Jeg spiser kabsa én dag og spagetti neste." Seriøst?
Kan jeg låne Ebraheem og Danya i to minutter? Vær så snill?
-Straks tilbake. -Greit.
Etter det som skjedde med Safa,
er det kanskje på tide med mitt eget fredsoppdrag.
La meg se om jeg kan få Zeina og Ebraheem til å snakke.
Jeg tar opp temaet og ser hva de sier.
Dere vet at Safa ødela alt.
Hun er faktisk roten til problemet overalt.
Jeg vet dere hadde en hendelse med Zeina,
men om vi skal være gode og slutte fred,
må vi slutte fred med de rette.
Og jeg tenker
vi må slutte fred med Zeina først.
Jeg kan godt slutte fred. Jeg liker ikke å ha fiender.
Men prisen kan ikke være verdigheten min.
Greit for meg.
Om hun kommer til meg, kan jeg godt snakke med henne.
Jeg er optimistisk i forhold til en ny start med Zeina.
Det holder. Det er ikke verdt det.
-Jeg kan kanskje snakke med henne… -Ja.
Jeg tar kontakt.
-Om du ser henne hos Mona i morgen… -Det er en sjanse…
…kan du si: "Kan vi fikse dette?"
Noen må gjøre det.
I morgen skal vi til Mona.
La oss få dem sammen, få dem til å snakke, legge dette bak oss.
Mona ringte meg og sa:
"Jeg tar deg med på tur for å bedre humøret ditt litt."
Vi vet ikke hvor vi skal.
-Hei. -Hei, søta.
-Hvordan går det? Fint å se deg. -Står til? Bra.
-Har savnet deg. -Hvordan går det?
Bra. Bedre nå.
Sist jeg snakket med Zeina, var hjemme hos meg,
og jeg følte på stemmen hennes at hun savner Safa.
-Hva skjer? -Vi tar deg med til et spesielt sted.
Å? Hvor skal vi?
-Jeg sier det om litt. -Greit.
I kveld skal jeg overraske Zeina.
Jeg leverer henne hos Safa. De må gjenforenes.
Har du hatt det bra?
Jeg har vært opptatt med å forberede lanseringsfesten.
Det er den største satsingen for Kayali noensinne.
Vi får håpe på det beste.
Hvor skal vi?
Til Safa.
Har du utskytingsknapp?
Hva vil du skyte ut? Meg?
Et øyeblikk følte jeg meg ikke klar.
Men jeg tror jeg har hatt nok tid
til å løse problemet med Safa. Jeg savner henne.
Jeg hater denne situasjonen. Den stresser meg.
Jeg vil at dere skal treffe hverandre.
Så jeg sa: "Jeg får fortgang i det."
Takk for at du tok initiativ.
Mona forstår vennskap. Hun hadde gode hensikter.
Vi er fremme.
FAHAD OG SAFAS BOLIG
Vi kom nettopp til Safa, og jeg lar Zeina gå alene.
Jeg tror folk må løse problemene sine privat.
Jeg var overrasket, men glad for å se henne på døra.
-Kom. -Nei, kom. Vi går inn.
Nei. Sett deg her.
-Kom. Vi går inn. -Er barna i seng?
Sitt. Det er ok.
-Hva gjør du? -Oi. Så komfortabelt.
Hva gjør du?
Det er sent på kveld, jeg skal til å legge meg,
og hun ber meg sitte på bakken.
Det er fint å ta på bakken av og til.
-Jeg har savnet deg veldig. -Jeg var trist mens du var borte.
Jeg har ikke mange venner,
så jeg er glad i og er avhengig av dem jeg har.
Hva er det med deg? Når ble du så alvorlig?
Jeg var opprørt. Men likevel…
Jeg ville at du
skulle tenke godt gjennom det som skjedde.
Jeg vil at vi skal unngå det i fremtiden.
Jeg tror jeg brukte nok tid til å legge ting bak meg,
og til at vi kan gå tilbake til det vi var.
-Jeg er glad du sloss for vennskapet. -Du vet vel at jeg er glad i deg?
Du er mer enn en venn. Vi er søstre.
Det var en fin samtale.
Det føltes bare bra. Jeg savnet henne.
-Fahad har dratt til India. -Han sa han skulle dra.
Jeg er bare så trist. Jeg hater at han drar.
Jeg er bare så ensom.
Jeg hater at Fahad er borte.
Hormonene mine er ikke i balanse etter fødselen.
Jeg vil ha litt mer… kjærlighet.
Han vil overtale meg til å flytte.
Skal du erstatte meg med en indisk Farha?
Farhana.
Vi skal sørge for at alle vet og ser
at Farha og Marha er tilbake.
-Hva tror du om comebacket? -Comebacket?
Skal vi lande der i fallskjerm? Helikopter?
Glad i deg. Jeg har savnet deg sånn. Takk.
-Jeg også. -Kjempeglad i deg.
Farha og Marha er tilbake!
I dag skal den nye parfymen min lanseres.
Ja!
Det er vår første lansering siden jeg sa til alle
at jeg vil bli mer selvstendig.
Det er mye spenning, men også stort press
om å svare til og overgå forventningene.
Jeg er glad når jeg ser en vellykket, selvstendig og sterk kvinne.
Det minste vi kan gjøre, er å dele øyeblikket med Mona
og støtte henne.
Hei, vennen. Står til? Fint å se dere.
Hvordan går det?
Jeg ba alle på arrangementet.
Jeg er litt nervøs, for sist alle var samlet, endte det ikke bra.
Det eneste som bør skje i dag,
er at folk spiser is, sprayer parfymen, smiler og tar bilder.
-Opplegget er så fint. -Ja, veldig. Gud velsigne.
Vi er alltid presise, men nå kommer jeg sent
fordi jeg skal gjøre entré.
Vi er "Farha-Marha".
-Hallo! -Hallo!
-Hei! -Hallo!
Som om Raya og Sakina kom inn.
-Farha og Marha er tilbake! -Vi er tilbake! Ja!
Velkommen!
Trodde de at de kunne knekke oss? Tro om igjen.
Jeg er glad dere kom sammen og har skværet opp.
Takk for dytten.
Jeg er glad den ekstra dytten hjalp Zeina og Safa med å gjenforenes.
Jeg vil utbringe en skål
for å takke dere for at dere er her med meg
for å feire øyeblikket, og for hver og en av dere,
og for at Farha og Marha er sammen igjen!
Ja!
Jeg så at Danya ikke hevet glasset da de sa "Farha og Marha".
-Skål for Farha og Marha! -Skål.
Hvem bryr seg? Bra for dere.
Kan jeg si noe.
-Så klart. -Alltid.
Jeg er glad for å være på dette arrangementet.
Og jeg er glad for å se Zeina og Safa sammen igjen.
-Farha og Marha, vi har savnet dere. -Takk.
Dere skal vite at jeg ikke hadde vonde hensikter
med det jeg sa forleden dag. Jeg skal aldri gjøre noe slikt igjen,
selv om jeg har en tendens til å si ting uten å tenke.
Men jeg lærte av det.
Det betyr mye at du sier dette nå…
Glad i deg.
…foran alle. Tusen takk.
Å si "unnskyld" handler ikke om mot eller selvtillit.
Det handler om bevissthet. Måten LJ taklet situasjonen på…
-Farhana, har du noe å si? -Herregud.
Det var ikke meningen å gjøre dette.
Jeg trodde vi kom til å le av det,
og du ville roe deg, ikke storme ut.
Så ikke storm ut neste gang. Greit?
Ikke gjør det neste gang.
Når det er sagt, kan vi gå og ta bilde sammen.
Jeg vil ha et gruppebilde. Stor, lykkelig familie. Kom igjen.
Jeg er fornøyd med oppmøtet så langt.
Arrangementet er fantastisk. Alle vennene mine er her.
Å se dem samles for å støtte meg betyr alt for meg.
Hei, alle sammen.
Jeg ville holde tale for å takke dere for at dere er her.
Jeg vil bare si at denne drømmen aldri ville vært mulig
om jeg ikke var i Dubai.
Dubai er en by der drømmer kan bli virkelige.
Jeg er takknemlig for å være her. Glad i dere.
Vi er gladere i deg!
Arrangementet gir meg selvtillit, og jeg vil følge denne stien
og være mer selvstendig og fokusert på meg selv.
Uansett hvor vanskelig reisen blir,
vil hun alltid ha oss, vår kjærlighet og støtte hele tiden.
Jeg satt på arrangementet med Zeina og Wadih og savnet Fahad.
Jeg tenkte jeg skulle sjekke hvor han var.
-Hva er det? -Hvorfor er du sint?
Jeg har en sporer.
De appene der du kan spore hvor noen drar?
Jeg har ham på tre apper. Jeg er beskyttende. Jeg er en løvinne.
-Dere vet sporeren min? -Ja.
Fahad er ikke på riktig sted.
Han drar til et annet sted. Jeg har aldri sett det før.
Jeg sjekker akkurat hvor og når han drar,
og om han ikke svarer på telefon, blir det drama.
Jeg vet at han alltid er i Mumbai. Hva gjør han utenfor?
Kanskje han har møte et annet sted.
Jeg fikk litt panikk, for jeg har kjent Fahad lenge.
Jeg vet om alle bevegelser og alle detaljer.
-Du får meg til å le av og til. -Hvorfor?
Jeg liker ikke sporingsapper. Det er ikke sunt.
Skal vi vende deg mot ham? Greit. Gå fra ham.
-Han er utro. -Jeg sier ikke noe om en affære.
Det handler ikke om å skjule ting, men om å vite alt.
Det er sunt å ha sporingsappen.
Det er sånn ekteskapet vårt fungerer.
Jeg synes du overdriver.
Jeg sa at det er tull, men hun likte det ikke.
Kanskje han utvider bedriften? Det er ikke så farlig.
-Hvorfor stresse? -Jeg tror jeg har blitt sprø etter barnet.
Vet ikke hva det er. Jeg føler meg ikke bra nok.
Jeg blir stresset, for hele livet mitt er avhengig av ham.
Jeg trenger bare litt mer.
Etter den andre graviditeten med Ayana
vet jeg ikke hva som har gått av meg.
Jeg har blitt sprø. Jeg vet ikke. Noe…
Det er ikke fødselsdepresjon, det er fødsels… besettelse.
-Har du visum enda? -Hvilket visum?
-Indisk visum. -Jeg kan dra flere ganger.
-Jeg bestiller fly. -Hva? Hvor?
Hva er det med henne? Hun er sprø.
Ville hun faktisk bestille billett og dra?
Så vi kan dra dit Fahad er,
bare fordi han var borte fra sporeren hennes i 45 minutter?
Jeg skjønner ikke.
Sånn. Halv tre i morgen.
Jeg bestilte billetter, Zeina og jeg har visum.
Vi skal til Mumbai.
-Hva skjer? Alt i orden? -Ja. Vi slapper bare av.
Etter jeg fikk en idé om å få Zeina og Ebraheem til å snakke igjen…
Nå kan det skje. La oss skape fred.
Jeg ba Ebraheem vente ute, for jeg tenkte de
kunne snakke utenfor arrangementet.
Zeina.
-Står til? -Bra.
-Får jeg snakke med deg? -Så klart.
-Kan vi gå ut? -Ikke her?
-Skal vi snakke alene? -Ja.
Jeg måtte lyve, for om jeg sa det, ville hun ikke snakket med Ebraheem.
Så ser jeg ingen andre enn Hulken, Ebraheem.
Det er ikke et bakholdsangrep.
Ser bare om vi kan ordne opp.
-Jeg har ikke noe problem. -Han ba deg ikke…
Det var min idé, ikke hans.
Ærlig talt er Zeina arrogant,
når jeg har gode hensikter.
Jeg kan si at jeg prøvde. Om det går, flott. Om ikke…
-Kan vi sette oss? -Ja.
Du står ikke på 12 centimeter høye hæler.
-Jeg henter stoler. -Jeg var bekymret.
Jeg lot henne sitte med dem. Jeg så på.
Vil du si noe?
Jeg føler bare at det ble overdrevet,
sikkert fordi det tok så lang tid å ha denne samtalen.
Jeg er alltid for det rette. Sånn oppdro faren min meg.
Vi ble oppdratt i gode familier.
Det vi gjør som mennesker, får folk til å respektere oss eller ikke.
Holdningen han startet samtalen med, var ikke riktig.
Hans egen stolthet og ego gjør ham blind.
Men jeg tenkte: "Vær tålmodig og lytt."
Jeg tror det er gjensidig. Vi liker ikke hverandre.
Jeg mislikte deg ikke… før du gjorde noe for å såre meg.
Og du fortsatte.
Det som skjedde, kan ikke tas lett på. Det såret meg.
Jeg vil du skal jobbe for meg. Jeg vil kjøpe selskapet.
Ikke til salgs.
-Hei! -Slutt! Dere!
Ebraheem beklaget.
Beklager.
Handlingene hans etterpå passet ikke med unnskyldningen.
Jeg godtok unnskyldningen.
Så fort du gikk av scenen, gikk jeg og klemte deg.
Jeg hadde tårer i øynene. Det var noe som plaget meg.
Jeg lot deg ta mannen min i hånden.
Du satte deg og begynte å ta det tilbake. Du begynte å si andre ting.
-Jeg tror… -La oss glemme det.
Jeg prøver å få fred mellom Zeina og Ebraheem,
men det ser ikke bra ut.
Du har dårlig hukommelse.
La henne snakke.
Den er god. Det er dokumentert.
Så fort hun så stygt på meg… Når hun gjør det,
visste jeg at hun ikke hadde gode hensikter.
Danya er også et offer her.
Utenom det, for det er gammelt…
Nei, det er ikke gammelt,
for om roten av problemet blir håndtert på denne måten,
-og du tror… -Det er folks mening.
-Zeenia… Du kan ikke… -"Zeina", ikke Zeenia.
-"Zeina". -Zeina.
Du kan ikke tvinge dine meninger på andre.
-Det er min mening. -Det ser ikke ut som det går bra.
Jeg bare: "Hva skjer her?" Jeg følte mye ego.
-Ville du at jeg… -Snakke med ham. Hva skjedde?
Han er ikke den du beskrev for meg.
Jeg har fått bekreftet at dette er Ebraheem.
Jeg vil ikke overbevise…
Jeg ser ham sånn fordi jeg ser rett gjennom ham.
-Hva har jeg gjort deg? -Utenom dette? Ingenting.
Hva var problemet før? Du kom på kontoret mitt, og…
Hevnen min, ja. Den var sterk, men måtte være det,
for jeg måtte sikre at virksomheten og imaget mitt er beskyttet.
-Ebraheem, vent. -Du kalte meg en megge.
Vent.
-Du kalte meg en megge. -Hva betyr det?
-Dere. -Hør på meg.
Ebraheem!
Hva betyr det?
Ebraheem… Om han slo først. slår jeg sist.
-Han vet ikke hva det betyr. -Gutten gjør meg rasende.
Han er ikke klar til å beklage. Jeg må sette ham på plass.
-Vil du gjøre noe? -Hva?
-Vil du gjøre noe med det? -Ebraheem tyr til vold.
Nei, jeg gjør ikke noe.
Nå er det mellom Ebraheem og Hanna.
Vil du være mann nå? Få se!
Beskytt kona di.
Jeg, Ebraheem Al-Samadi,
kan forsvare meg til siste slutt,
så lenge jeg har rett.
Tekst: Heidi Rabbevåg