-Ти маєш піти, Сафо. -Годі!
Це не твій захід!
-Даніє, припини! -Так, іди.
-Припини! -Скажи їй піти.
Така зневага.
Я нікого не виганятиму. Якщо хтось хоче піти, нехай іде.
Правда? Ми говоримо про машини?
Яка різниця, у кого яка машина? Яка різниця?
Було багато сказано, і ситуація вийшла за межі.
-Ганьба вам, друзі! -У тебе зараз дурний вигляд.
Дуже дурний. Ти смішна.
Це найдурніша розмова, яку я чула!
Я не дружитиму з такими людьми!
Поговори з нею. Не дивися на нас. Це вона почала. Не дивися на нас
САФА СІДДІКІ ДОМОГОСПОДАРКА
Це вже не дружба. Це стає схоже на жарт.
Я мушу закінчити вечірку. Вибачте.
І я піду. Мене не тішить те, що відбувається.
Сафо, якщо так буде й далі, ти не матимеш друзів.
Мені байдуже.
Застрягнеш зі своїми «біркін» і «ламборґіні».
Невдаха.
Сафа прийшла зіпсувати захід Ел-Джей, і їй це вдалося.
Нехай сидить сама зі своєю токсичною енергією і насолоджується цим.
Мала гадюка.
Деякі люди дуже хочуть вписатися в суспільство. Дуже сильно.
Вони доходять до того, що мусять орендувати свій стиль життя.
Машини, вбрання, особистості.
Після всього, що сталося, ми вийшли з вечірки,
і я вирішив подзвонити Фахаду
на випадок, якщо сталося непорозуміння,
бо я ніколи не просив грошей.
-Привіт, брате. -Привіт.
Як справи?
Добре, брате. Слухай, поговори зі своєю дружиною.
Вона прийшла, шаблі наголо, і раптом каже…
«Чому ти просиш у мого чоловіка гроші?»
-Я й гадки про це не мав, брате. -Хіба я просив у тебе гроші?
Я не знаю, що сталося. Мене там немає.
-Просто скажи, так чи ні. -Це все, що я маю знати.
-Я просив у тебе гроші чи ні? -Я ж сказав, що ні.
Блісс поставив мене в неприємне становище, бо ніколи не казав слова «гроші». Ніколи.
Гаразд, друже.
Я хотів почути це від Фахада. Але це вплине на наші стосунки.
БЛИСК ДУБАЯ
МАЄТОК ХАССАНА Й МОНИ
Сьогодні я влаштовую обід у себе вдома, на який запросила Кріса і Бріанну.
МОНА КАТТАН ПІДПРИЄМИЦЯ
Його мама, Ґілда, у місті.
Прийдуть Зейна і Ханна, а також мої мама й тато.
-Що думаєш про сервування? -Я в захваті.
Я така рада, що ти приєдналася сьогодні.
Дякую, і я рада зустрітися з твоїми друзями.
Дякую, мамо.
Коли друзі зустрічаються з вашими батьками, це вас зближує.
Я рада, що вони прийшли.
Учора ти пропустила мирну вечірку.
-Справді? -Так.
-Це було… цікаво. -Було весело?
Початок був веселий, але раптом…
-Суцільний хаос. -Так.
-Усе вийшло з-під контролю. -Так? Хто?
Сафа сердилася на Ел-Джей через те, що сталося…
-Сафа туди пішла? -Так.
-Прийшла під кінець вечірки. -У самому кінці.
Я рада, що Сафа пішла на захід Ел-Джей.
Думаю, вона пішла, щоб виправити ситуацію.
Ібрагім намагався бути люб'язним, але результат був зворотним.
Він такий: «Чому б не допомогти Сафі й Данії помиритися?»
Не знаю, що сталося. Я відключилася, не могла цього слухати…
-Це було тупо. -Це занадто.
Усе різко закінчилося. Ел-Джей скасувала вечірку, й ми всі пішли.
Справді?
Думаю, що присутність Сафи
спровокувала декого, і вони показали справжнє обличчя.
До речі про Сафу, ви розмовляли?
-Що між вами відбувається? -Ми розмовляли, і…
Потрібен час.
Скажи, коли будеш готова, якщо знадобиться допомога.
Я дуже хочу спробувати пришвидшити процес
возз'єднання Фархи й Мархи.
Поговорімо про майбутнє. Крісе, ви вже майже рік одружені?
-Так. -Так. Гадаю, час народити дитину.
Бріанна хоче дитину, я теж хочу.
-Ми сподіваємося. -Так.
Я знаю, що мама й Бріанна розмовляють про певні речі.
Так, тож…
Я тримаюся від цього осторонь. У вас тут є оцет?
У мене багато оцту.
Ґілда, мама Кріса, поділилася способом зачати хлопчика.
Є певний час,
треба робити певні речі з харчовою содою.
Але це перестало бути приємним.
-Оцет, якщо хочеш дівчинку. -Це для дівчинки?
-А сода — для хлопчика. -Справді?
Так.
Цей метод вимагає багато зусиль. А я вже й так достатньо напружена.
Я буду щаслива, хто б не народився.
Ми кажемо арабською: «Хто дорожчий за твою дитину?
Дитина твоєї дитини».
-Саме так. -Мій батько це казав.
-Так. -Точно.
Іракці кажуть: «Lib al lib».
-Це значить «насіння від насіння». -Так, «насіння».
То коли ви летите в Лос-Анджелес?
-Завтра. -Отже, пропустите мій захід.
-Мені сумно. -Знаю. Вибач.
Буде дуже весело. Я така схвильована.
Це перший запуск мого парфумерного бренду Kayali,
відколи я намагаюся стати незалежнішою,
і я щаслива, що всі на нього прийдуть.
Я дуже схвильована.
БУДИНОК ІБРАГІМА
Це останній вечір перед моїм весіллям.
І немає важливішої людини, з якою я можу бути в цей вечір, ніж моя мама.
-Ти радий? -Я трохи нервуюся.
Хочу, щоб усе минуло гладко. Не хочу ніяких проблем.
Так.
Відчуття, що я проведу
решту життя з людиною, яка на мене заслуговує,
неможливо описати словами.
Ти готова прийняти невістку в домі?
Я так довго чекала.
Хай там що, ти завжди будеш головною жінкою.
-Твоя перша любов. -Матусю.
Я дуже за тебе щаслива.
Одруження мого сина нічого не змінює.
У нас завжди були близькі стосунки. У душі він досі дитина.
Мене це зовсім не турбує.
У мене для тебе маленький сюрприз. Фото.
Фото?
Я хотів провести цей вечір, переглядаючи спогади з нашого життя.
Тому приніс дитячі фото.
-Чому я плачу? -Ти заздрив.
Як усе змінилося. Дивися. Пам'ятаєш мій перший бізнес?
-Тоді, з Аміром. -Колеса. Так.
Кажуть, фото варті тисячі слів.
Для мене вони варті більше мільйону.
Зі мною в дитинстві траплялося різне.
У школі мене сильно цькували.
У дитинстві мене завжди цькували.
Казали: «Ібрагім — матусин синок».
Я не люблю, коли мені кажуть:
«Ібрагіме, ця сорочка не годиться для чоловіка».
Чому люди не можуть носити, що хочуть?
Я ніколи не казав тобі або тату, бо… Я нікому не казав, бо бачу,
що коли люди говорять про свій травматичний досвід,
вони використовують це як зброю, щоб сказати:
«Я такий, бо це сталося зі мною».
Так.
Переглянувши фото, я це згадав.
Нічого, синку. Усе гаразд.
Я взяв це цькування, розвинувся і живу далі.
Я нічому не даю турбувати мене.
Не думай про це.
Просто знай, що це минуло й більше не зможе тебе потурбувати.
Не може завдати болю. Нічого не може.
Ібрагім розчулюється, коли думає про те, що з ним сталося,
але це не заважає йому досягати успіху.
Я не уявляю життя без тебе.
Ібрагіме, знаєш що? Одруження нічого не змінює.
Ти досі в моєму серці, у моїх думках.
Ти ж нікуди не йдеш. Це лише додаток до твого життя.
День, проведений з матір'ю,
був найкращою парубочою вечіркою, про яку можна мріяти.
МАЄТОК ФАХАДА Й САФИ
Сьогодні Фахад летить в Індію.
Мені дуже сумно. Ненавиджу, коли він їде.
-Не віриться, що ти їдеш. -У мене робота, люба.
Це занадто. Щоразу, як ти летиш в Індію,
це на місяці. А в мене малі діти.
-Хочеш переїхати в Індію? Поїхати зі мною? -Ні.
Я вже сказала, це не обговорюється.
Не розумію, чому ти тиснеш, щоб я туди переїхала. Я не хочу.
З дітьми це важко, Фахаде.
Я маю також думати про них і їхню стабільність.
Я люблю Індію і з радістю туди їжджу,
але не можу підривати наші життя.
Очікувати, що ми будемо їздити туди-сюди, це занадто.
Ти хоч відремонтував там фермерський будинок?
-Я поїду й перевірю. -Ти казав, що відремонтуєш.
Я маю бути там, щоб щось зробити. Ні?
У нас є сімейний будинок.
Ми плануємо його відремонтувати, бо після маминої смерті
ніхто не дбає про це місце, туди треба вдихнути життя.
Може, відвеземо туди Аліну й Аяну. Може, там у них з'являться спогади.
Знаєш, мої думки і все, що відбувається…
ми навіть не помирилися із Зейною.
-І… -Я з нею зустрічався.
Вона сказала, що поговорить з тобою. Дай їй час.
-Я цього не люблю. -Не можна просто клацнути пальцем.
Я не люблю час, простір і коли ти їдеш.
Мене переповнюють почуття.
Фахад їде, ми із Зейною не помирилися.
Я почуваюся дуже самотньою і вразливою.
Я поклав туди взуття.
Погляньмо. Пошукаю щось підозріле.
Що ти робиш?
Просто перевіряю.
Завжди слід перевіряти. Особливо багаж.
-Ти підозрілива. -Ні.
Я перевіряю твої речі. Маю право. Я твоя дружина.
Дивно, коли вона так поводиться.
Я не знаю, що вона шукає. Гадки не маю.
Я зроблю операцію, поки тебе не буде.
Є ситуації…
коли я кажу ні, яке означає ні. Немає способів це обійти.
Я хочу перетворення мами.
Я буду щасливішою. Я хочу, щоб він це підтримав.
-Я сказала: «Ні, не їдь в Індію». -Так, але це по роботі.
Думаю, вона просто вередує.
Якщо це не медична необхідність, процедура не потрібна. Усе тут.
Це не повинно відбиватися деінде.
-Я не хочу, щоб ти їхав. -Ні, янголятку. Не кажи так.
Можна я поїду?
Аліна — маленька принцеса Фахада, а він її король.
Він — її справжня любов.
Тож коли він їде на дні, тижні чи місяці,
стає складно, бо я маю її відволікати,
нагадувати їй, звертати увагу на інше, і це так тяжко.
-Хто найкращий друг татка? -Я.
Так. Тобі сумно, янголятку? Поглянь на мене. Поглянь. Злазь.
-Ти — мій найкращий друг, так? -Так.
Ростити дітей у Дубаї
й мусити подорожувати до Індії нелегко.
-Кохаю тебе. -Я теж тебе кохаю. Бережи себе.
Я маю знайти баланс.
АБУ-ДАБІ — ОБ'ЄДНАНІ АРАБСЬКІ ЕМІРАТИ
Сьогодні найважливіший день мого життя.
Сьогодні моє весілля.
Весілля мало пройти в Абу-Дабі. Це рідне місто моєї дружини.
Я запросив усіх друзів на весілля, включно з Крісом.
Але він не зміг прийти. Він не в країні.
Сьогодні важливий день.
Ібрагім одружується, і ми всі дуже схвильовані.
Ось і наречений. Вітаю.
За нашими звичаями й традиціями на весіллі в ОАЕ та Перській затоці
жінки мають сидіти в окремій зоні.
Благослови Боже цей шлюб.
Ти забезпечуєш, а вона народжує.
-Дякую. -Я щасливий за тебе.
Дякую.
У твоєї дружини дуже серйозна робота, так?
-Вона працює… -У фінансовій сфері.
Як ви справлятиметеся із цим, коли будуть діти?
Коли вона завагітніє, то покине роботу.
Наприклад, ми з Моною порозумілися з більшості питань.
І я думаю, тепер вона хоче дітей.
Вона багато про що хвилюється. Особливо про роботу.
У нас уже є діти, і тепер моя дружина хоче працювати.
Слухайте, у нас усіх амбітні дружини.
Але я вважаю, важливо зрозуміти, як ці амбіції
вписуються у ваші плани, ви вже про все домовилися,
обговорили завчасно,
і це запобігає багатьом проблемам.
Я був радий сидіти з друзями
й розмовляти про важливі питання, пов'язані зі шлюбом.
Але слухай. Сьогодні твій день.
І ми прийшли підтримати тебе, хай там що.
Майже час починати весілля.
Я схвильований, і всі вже чекають весілля.
Я приїхала святкувати з Ібрагімом і Хамдою.
Я в захваті. Я люблю щасливі події, весілля, зустрічі.
Ми прибули на найкрасивіше весілля
і дуже раді святкувати з моїм найкращим другом.
-Ого. -Гарно.
Це в стилі Ібрагіма. Чорно-біле… Так?
От би завжди відвідувати щасливі події.
-Дай Боже. -Ти пропустила вечірку Ел-Джей.
Я одразу подзвонила Лоджен і розповіла про все, що сталося.
До останньої дрібниці.
Я мільйон разів подякувала Богу,
що не була присутня на заходах, про які чула.
Якщо чесно, я думаю, Сафа
намагалася бути кумедною у тому зміїному вбранні.
Ні. Вона зайшла, напала на Ел-Джей. Типу: «Гаразд, я прийшла сюди.
Я хочу щось почати, зіпсувати захід».
Вважаю, якщо між людьми є проблема, слід владнати її наодинці.
А на груповому заході
не та атмосфера, щоб обговорювати, хто що сказав.
-Почнеться драма. -Вона й почалася.
І дуже швидко. Я така: «Що тут сталося?»
Думаю, Мона намагається виправдати вчинок Сафи,
але важко виправдовувати або захищати подругу, яка чинить неправильно.
У Сафи проблема.
Вона вважає себе єдиною багатійкою світу.
Але це не так.
З поведінки Сафи ясно, що вона забуває, що сидить з людьми,
які нічого не потребують у житті, вони заможні.
Ніхто з нас не має так говорити про людей.
Не починаймо цього.
-Згодна. -Ми на весіллі Ібрагіма.
Він твій найкращий друг. Ми прийшли гарно провести час.
-Саме так. -Досить. Що зроблено, то зроблено.
Сьогодні ми на вечірці Ібрагіма й Хамди,
тож краще повеселімося, а не тільки скажімо, що веселилися.
Наречена заходить із процесією.
-Ібрагіме, іди по дружину. -Друже.
-Я отримаю дружину? -Іди.
Я отримаю дружину!
Я зайшов зі своїм батьком і дядьком та братом нареченої,
щоб уперше побачити Хамду в білій сукні.
Перш ніж зайде наречений, робиться оголошення,
щоб жінки могли одягнути хіджаби, якщо це потрібно.
Це було справді казкове весілля.
Здається, я все життя чекала на його одруження.
Вони така гарна пара.
Благослови Боже.
Коли ми танцювали повільний танець, і я побачив кохання й радість в її очах,
то зрозумів, що це моя дружина, яка стане матір'ю моїх дітей.
Я стільки мріяв про цей день. І він був ідеальний.
Нехай Бог благословить вас і подарує щастя.
Ми весь вечір танцювали, їли смачну їжу, прекрасні солодощі
і святкували з Ібрагімом і Хамдою.
ДУБАЙ — ОБ'ЄДНАНІ АРАБСЬКІ ЕМІРАТИ
МАЄТОК ХАССАНА Й МОНИ
Сьогодні я їду до Мони,
там буде її чоловік Хассан і Лоджен Омран.
Ця група мені найближча. Мона, Хассан, Ел-Джей. І все.
Дуже дякую, що прийшли.
Я відчуваю, що зблизилася з Ел-О та Ел-Джей,
тому вирішила запросити їх,
щоб поговорити про дуже важливі речі.
-Повеселилися на весіллі? -Так.
-Було гарно. -Так, дуже весело.
До речі, я виходила заміж тричі, але ніколи не вдягала білу сукню.
Справді?
Я завжди кажу: «Коли дівчина виходить заміж,
вона не має пропускати нагоду вдягнути білу сукню».
Було так сумно чути, що Ел-О ніколи не вдягала білої сукні.
Я вважаю, що кожна жінка повинна
мати прекрасну фотосесію, щоб відсвяткувати цю особливу мить.
Лоджен, як це для тебе — мати дітей
і будувати таку кар'єру?
Тебе це сповільнило?
-Ти відчувала, що не можеш зосередитися? -Ні.
Я народила доньку в 17 років.
-Ого. -Так.
А в 19 народила сина, це було під час шкільних випускних іспитів.
Але я налаштувалася на те, що мене ніщо не зупинить.
Я мала закінчити школу, вступити до університету…
Ти відчувала більшу мотивацію, коли народила їх?
Коли у твоєму житті з'являється дитина, відчуття відповідальності змінюється.
Змінюються погляди на життя й саму себе.
-Це правда. -Для мене це був виклик.
Це зробило мене сильнішою, такою, яка я є.
Хвала Господу. Я дуже пишаюся.
Наскільки ти була не готовою?
Не можна бути готовою чи не готовою.
-Це просто стається. -Можеш повторити?
Я люблю до всього готуватися.
Нічого не зміниться. Усе буде так само.
-У тебе буде нове благословення. -І життя стане солодшим.
-Сподіваюся. -Це все звучить дуже приємно.
Це справді звучить добре.
Думаю, нам багато треба навчитися, перш ніж старатися народити дітей.
І Хассан має навчитися змінювати підгузки.
Знаєш що? Ми дещо запланували.
-Так. -Тож спробуймо зараз.
-Так. -О боже!
Хассан страшенно хоче бути батьком, але йому ще багато треба зробити.
-Ні, це лише я. -Швидко ти, Моно.
Я принесла Хассану дуже миле маля, яке щойно покакало.
Час навчитися змінювати підгузок.
Боже. Гаразд.
-Це точно не моя дитина. -Милий, дитину тримають не так.
Лише думка про те, як він тримав дитину, жахає мене.
Якби я про це знав, то подивився б урок на YouTube.
-Ні. -Завчасно.
-Не так. Під низ. -Не так.
-Під низ? Сюди? -Так.
-Під дупу.
-Він і підгузка змінити не вміє! -Ні!
Ні. Не так. Ні. Ти зробив це… неправильно. Ні.
Хассан сильно напартачив.
Якщо Мона й думала мати дитину, то тепер відмовиться від цієї ідеї.
Я не можу тримати цю європейську дитину, цю фальшиву дитину, ну серйозно.
-Хто дасть тобі справжню дитину? -Але це іграшка.
Я зосереджений на кінцевій меті, а не тому, що їй передує.
Тож коли цей ребус закінчився, я взяв дитину, поклав її назад…
І пішов.
Те, що твій чоловік поряд, це благословення.
Це робить сім'ю цілісною. Я цього не мала.
У моєму випадку через місяць після народження Лани
мій чоловік помер.
Так.
Я завжди мала бачення, що житиму з чоловіком, роститиму дітей.
Минуло сім років… без мого покійного чоловіка.
Але я думаю, що маю це відпустити.
Я маю із чогось почати, якщо хочу розвивати свої стосунки.
Я вже доволі давно зустрічаюся з Хаснаїном.
У нас дуже особливий зв'язок,
хоча стосунки на відстані й непрості.
-Вона така мила. -Так.
-Я готую для неї сюрприз. -Що ти готуєш?
Я працювала над цим цілий рік. Сподіваймося, що все вдасться.
О боже. Я нервуюся. Здається, я знаю, про що ти.
-Може. -Це має бути воно.
Ел-О — наймиліша людина у світі,
тож будь-який її сюрприз буде дуже приємним,
продуманим і чудовим.
Ді-джей Блісс попросив мене заспівати з ним на сцені,
тож сьогодні я зустрінуся з ним у студії,
щоб ми перевірили голос і слова.
-Привіт. -Як справи, Ел-Джей?
-Як ти? -Як справи? Добре?
Дивися, хто зі мною. Моє кошеня.
Як справи, Лакі? Ти посадила Лакі в «біркін»?
Я не могла залишити його самого. Удома нікого немає.
Мій бідний Лакі.
Він був сам удома, а потім шукав мене
й робив таку милу мордочку.
Тож я сказала: «Він піде зі мною».
-Як справи? Як приготування? -Добре.
-Я знайшов гарну пісню. -Справді?
Буде гарно, якщо ми матимемо щось свіже, молодіжне.
-Так. -Повне доброї енергії.
Гаразд, послухаймо кілька…
-Мені подобається це. -Подобається?
Ти вперше у студії?
-Це вперше. -Справді?
-Для всього є перший раз. -Він не буде останнім.
Це для мене нове, і я трохи нервуюся,
бо не знаю, як звучатиме мій голос.
Надінь навушники. Я послухаю твій голос з іншого боку.
-Один-два. -Ти мене чуєш?
-Так, я тебе чую. -Добре, круто. Дай мені трохи…
Дай ще трохи.
Летімо Летімо у височінь
Ми закінчили репетицію.
-У нас багато роботи. -Це гарний початок.
Головне — подбати, щоб ми всі добре провели час.
Так.
Здається, Ел-Джей прагне бути артисткою, тож я у великому захваті.
ГОТЕЛЬ ATLANTIS
Сьогодні ми вшановуємо молодят.
Я влаштувала обід після весілля
для мого найкращого друга Ібрагіма з нашими друзями й рідними.
Я дуже рада зустрітися з Ібрагімом і Хамдою після весілля.
Сподіваюся краще її пізнати. Вона така мила.
-Як у вас справи? -Дуже добре.
-Так? Раді вшанувати пару? -Так.
-Привіт. -Привіт.
-Вітаю, наша прекрасна наречена. -Вітаю. Привіт. Як ви?
Можна дещо сказати? Я стомилася вшановувати Ібрагіма.
Ми їздили в Аль-Улу, на весілля, тепер цей обід.
Буде щось іще?
Я хочу привітати Ібрагіма й Хамду з новою мандрівкою.
«Нехай не розлучать люди тих, кого поєднав Господь».
Думаю, у шлюбі варто завжди пам'ятати цю цитату.
Ми з Марваном, хвала Богу, разом вісім років,
і ми найщасливіші…
Не найщасливіші. Звісно, всі пари…
Це нормально.
Не переконуй їх, що шлюб — це лише троянди й веселки.
Я не вважаю, що існує ідеальний шлюб.
Ви вчитеся на помилках і гарних моментах.
Зрештою, ви знайдете точку, коли маєте взаємну повагу.
І тоді це чудовий момент.
Я вирішила дещо оголосити під час цього прекрасного обіду.
Отже, як дуже незалежна жінка… Мій чоловік це знає.
Я люблю працювати на себе, заробляти власні гроші.
Тому ми з Ібрагімом відкриваємо «Кафе найкращих друзів».
Хочу дати вам своє благословення. Бажаю великої удачі.
І зробімо «Кафе найкращих друзів» найкращим…
Я радий, що вона займається бізнесом,
якщо робитиме те, що мені потрібно вдома.
-Дай п'ять. -Я подумав: «Чекай…»
Блісс нарешті оголосив, що дає своє благословення,
і це було найкраще відчуття у світі.
Розповім вам секрет.
Я працюю над іще одним бізнесом.
Блісс і гадки не має. Не знаю, як він зреагує.
Я нервуюся через те, що він скаже.
О боже.
Цей обід нагадав мені про час, коли я вийшла за Хассана,
і весь шлях пошуку правильного партнера…
-Це нелегко. -Зовсім нелегко.
Особливо зараз.
-Так. -Це дуже складно.
Складно знайти гарного партнера.
І навіть якщо ти знаходиш людину, яку вважаєш гарним партнером,
гарантії немає. Ніколи.
Уперше я попросила про розлучення у 18 років, і я була вагітна.
Більшість жінок не скаже: «Я хочу розлучення».
Вони думатимуть: «Що скажуть люди? Що скаже моя сім'я?
Як же мої діти, як те чи інше?» Якщо ви нещасливі…
От я думала про себе і про те, як мої діти ростимуть
і бачитимуть, що мама з татом нещасливі. Що це за життя?
Одним із наслідків розлучення було те, що мої діти не жили зі мною.
Було багато проблем. Втрутилися сім'ї з обох боків.
Було дуже негарно.
І, боячись за своїх дітей,
я тимчасово відмовилася від опіки над ними.
Я б хотіла знати, чому чоловіки одружуються чотири рази.
Знаходять правильну партнерку чотири рази?
-У кожного інша причина. -Мій покійний чоловік одружився тричі.
Тож це нормально.
-Я поясню. -Я хочу знати, чому.
Полігамія існувала до ісламу.
Коли прийшов іслам, її обмежили до чотирьох дружин
-за умови, що ти справедливий. -«Умова».
Ти маєш бути справедливим до кожної дружини, а це неможливо.
Тож це і дозволено, і не дозволено.
Іслам дозволяє нам законно мати чотирьох дружин.
Звичайно, всі умови мають стандарти.
Наприклад, якщо ти одружений, але дружина не може мати дітей,
можна одружитися з іншою й народити дітей з нею.
У такому разі має бути згода між обома сторонами.
Вибач. Але тутешні мусульмани, які одружуються чотири рази…
-Вони не справедливі. -Так.
Вони не виконують умов. Вибач.
Я не проти законів шаріату.
Але навіть в одруженні на чотирьох жінках є умови.
Але, на жаль, більшість чоловіків
у суспільстві, які одружуються не з однією,
роблять це, бо їм завжди мало.
Вони думають: «Я маю їсти лише кабсу?
Одного дня я з'їм кабсу, а наступного спагеті». Серйозно?
Можна позичити Ібрагіма й Данію на дві хвилини? Будь ласка.
-Я повернуся. -Добре.
Після того, що сталося із Сафою,
мабуть, час мені повернутися до миротворчої місії.
Я спробую переконати Зейну й Ібрагіма поговорити.
Я підніму цю тему, побачу, що вони скажуть.
Послухайте. Ви знаєте, що Сафа все зіпсувала, так?
Вона — постійна причина проблем.
Я знаю, що у вас був інцидент із Зейною,
але якщо ми будемо гарними людьми й помиримося,
то краще миритися з правильними людьми.
І я думаю…
спершу ми маємо помиритися із Зейною.
Я не проти помиритися. Не люблю мати ворогів.
Але я не платитиму за це гідністю.
Я теж не проти.
Якщо вона прийде й поговорить зі мною, я буду рада.
Я оптимістично налаштований щодо нового, мирного початку із Зейною.
Досить. Воно того не варте. Справді.
-Я можу поговорити з нею… -Поговори.
Я з нею зв'яжуся.
-Якщо побачиш її завтра на заході Мони… -Є шанс…
Можеш сказати: «Владнаймо це».
Хтось має це зробити.
Завтра ми йдемо на захід Мони.
Зведімо їх разом, нехай поговорять. Залишмо це все позаду.
Мені подзвонила Мона. Сказала:
«Їдьмо на прогулянку, щоб трохи змінити настрій».
Ми точно не знаємо, куди їдемо.
-Привіт. -Привіт, красуне.
-Як справи? Я така рада тебе бачити. -Як ти? Добре.
-Я дуже скучила. -Як справи?
Добре. Уже краще.
Востаннє я розмовляла із Зейною в моєму домі
й почула в її голосі, що вона дуже сумує за Сафою.
-Що відбувається? -Ми веземо тебе в особливе місце.
Справді? Куди ми їдемо?
-Я скоро скажу. -Добре.
Сьогодні я зроблю сюрприз Зейні.
Я відвезу її до Сафи. Вони мають возз'єднатися.
Як у тебе справи?
Я була зайнята самою лише підготовкою до вечірки із запуску.
Це найбільша ставка на Kayali, яку ми будь-коли робили.
Сподіваймося на краще.
Куди ти мене везеш?
У будинок Сафи.
Тут є кнопка «катапульта»?
Що ти хочеш катапультувати? Мене?
На мить я відчула, що не готова.
Але, думаю, минуло достатньо часу,
щоб я змогла владнати проблему із Сафою. Я дуже за нею скучила.
Не виношу цю ситуацію. Вона мене напружує.
Я дуже хочу, щоб ви зустрілися.
Тому я сказала: «Треба це пришвидшити».
Дякую, що взяла ініціативу.
Мона добре розуміє дружбу. У неї гарні наміри.
Ми приїхали.
МАЄТОК ФАХАДА Й САФИ
Ми приїхали в дім Сафи, і я дам Зейні зайти самій.
Я дуже вірю в те, що люди мають розв'язувати свої проблеми приватно.
Я була здивована. Але щаслива бачити її у дверях.
-Виходь. -Ні, заходь. Ходімо всередину.
Ні. Виходь, сядемо тут.
-Ходи. Зайдемо всередину. -Діти сплять? Ходи.
Сідай. Усе гаразд.
-Що ти робиш? -Ого. Так зручно.
Що ти робиш?
Уже пізно, я збираюся лягати спати,
а вона каже мені сісти на ґанку.
Час від часу приємно торкнутися землі.
-Я дуже скучила. -Мені було сумно, коли ти пішла.
У мене небагато друзів,
тому я дуже люблю і покладаюся на друзів, яких маю.
Що на тебе найшло? Відколи ти стала такою важкою?
Я була засмучена. І все ж…
Я хотіла, щоб ти…
добре подумала про ситуацію, що склалася.
Бо хочу, щоб ми уникнули її в майбутньому.
Вважаю, що минуло достатньо часу, щоб я це пережила
і щоб ми повернулися до попередніх стосунків.
-Я рада, що ти боролася за нашу дружбу. -Ти ж знаєш, що я тебе люблю?
Ти для мене більше, ніж подруга. Ти моя сестра.
Це була приємна розмова.
Якщо чесно, відчуття було гарне. Я за нею скучила.
-Фахад полетів в Індію. -Уже? Він казав, що полетить.
Мені так сумно. Ненавиджу, коли він їде.
Почуваюся такою самотньою.
Терпіти не можу, коли Фахада немає.
Після пологів мої гормони не в порядку.
Я хочу трохи більше… любові.
Він умовляє мене переїхати.
Ти заміниш мене індійською Фархою?
Фарханою.
Ми подбаємо, щоб усі знали й бачили,
що Фарха й Марха повернулися.
-То що ти думаєш про повернення? -Яке повернення?
Спустимося туди на парашуті? На гелікоптері?
Я тебе люблю. Я так за тобою скучила. Дякую.
-Я теж. -Я дуже тебе люблю.
Фарха й Марха повернулися!
МІЖНАРОДНИЙ ФІНАНСОВИЙ ЦЕНТР ДУБАЯ (МФЦД)
Сьогодні запуск мого нового аромату.
Так!
Це наш перший запуск, відколи я поділилася з усіма тим,
що дуже хочу стати незалежнішою.
Я відчуваю багато радості, але й багато тиску,
щоб виправдати й перевершити очікування.
Я щаслива, коли бачу успішну, незалежну й сильну жінку.
Найменше, що ми можемо зробити, це розділити щасливу мить з Моною,
підтримати її.
Привіт, любий. Як ти? Рада вас бачити.
Як справи?
Я запросила на захід усіх.
Я трохи нервуюся, бо коли ми зібралися минулого разу, це погано закінчилося.
Сподіваюся, сьогодні гості
будуть їсти морозиво, розпиляти парфуми, усміхатися й робити фото.
-Гарна обстановка. -Так, дуже. Благослови Бог.
ФАРХА МАРХА
Ми завжди приходимо вчасно, але цього разу я запізнююся,
бо хочу з'явитися ефектно.
Ми Фарха й Марха.
-Привіт! -Привіт!
Ніби Рая й Сакіна зайшли.
-Фарха й Марха повернулися! -Ми повернулися! Так!
Ласкаво прошу!
Вони думали, що зможуть розділити нас? Нехай подумають іще.
Я дуже рада, що ви помирилися і знову разом.
Дякую за фінальний поштовх.
Я щаслива, що цей додатковий поштовх допоміг Зейні возз'єднатися із Сафою.
Я хочу виголосити тост,
щоб подякувати вам усім за те, що ви разом зі мною
святкуєте цю особливу мить, кожному з вас,
і за те, що Фарха й Марха знову разом!
Так!
Я побачила, що Данія не підняла келих, коли сказали про Фарху й Марху.
-За Фарху й Марху! -Будьмо.
Кому це цікаво? Молодці.
Друзі, можна я щось скажу?
-Звісно. -Завжди.
Я дуже рада бути на цьому особливому заході.
І рада бачити, що Зейна й Сафа помирилися.
-Фархо й Мархо, ми скучали. -Дякую.
І хочу, щоб ви знали, я не мала поганих намірів,
коли тоді це сказала. Я більше ніколи так не вчиню,
хоч і маю схильність казати щось, не подумавши.
Але я засвоїла урок.
Для мене багато означає, що ти кажеш це зараз.
Я тебе люблю.
Та ще й при всіх. Дуже тобі дякую. Дякую.
Попросити вибачення — це не сміливість чи впевненість у собі.
Це усвідомлення й розуміння. Те, як Ел-Джей упоралася із ситуацією…
-Фархано, маєш що сказати? -Боже.
У нас не було наміру робити це.
Я думала, ми посміємося,
ти заспокоїшся і не вибігатимеш отак.
Будь ласка, наступного разу не вибігай, добре?
Не чини так наступного разу.
На цій ноті зробімо разом фото.
Я хочу групове фото великої щасливої сім'ї. Зробімо його.
Я дуже задоволена, як усе складається.
Захід чудесний. Тут усі мої друзі.
Те, що вони зібралися, щоб підтримати мене, багато означає.
Усім привіт.
Хочу виголосити промову, щоб подякувати вам за те, що ви прийшли.
І хочу сказати, що ця мрія ніколи б не здійснилася,
якби я була не в Дубаї.
Дубай — це місто, де здійснюються мрії.
Я дуже вдячна бути тут, і я вас люблю.
Ми любимо тебе більше!
Захід підтверджує мою впевненість, і я піду цим шляхом,
щоб стати незалежнішою і зосередитися на собі.
Хай якою складною буде ця мандрівка,
ми завжди любитимемо й підтримуватимемо її.
На заході я сиділа із Зейною і Ваді, сумувала за Фахадом.
Я вирішила швиденько перевірити, де він.
-Що таке? -Чому ти сердита?
У мене є трекер.
Є застосунки, де можна відстежити, куди людина ходить.
Я стежу за ним у трьох застосунках. Я захищаю. Я левиця.
-Знаєш про мій трекер? -Так.
Фахад не там, де мав би бути.
Він постійно ходить в інше місце. Я ще його не бачила.
Я перевіряю, куди й коли він ходить,
і якщо він не відповідає на дзвінки — все. Починається драма.
Я знаю, що він завжди в Мумбаї. Що він робить на околиці?
Мабуть, має зустріч деінде.
Я почала трохи панікувати, бо вже давно знаю Фахада.
Я знаю кожен його рух, кожнісінький.
-Іноді ти мене смішиш. -Чому ви смієтеся?
Я не схвалюю застосунків для стеження. Як не мене, це не здорово.
Хочеш, щоб ми налаштували тебе проти нього? То кидай його.
-Він точно тобі зраджує. -Я нічого не казала про зраду.
Річ не в тому, що він приховує. Річ у тому, щоб усе знати.
Дуже здорово мати застосунок для стеження.
Так функціонує наш шлюб.
Думаю, ти перебільшуєш.
Я сказав, що це дурниці, але їй не сподобалося.
Може, він розширює бізнес? Тут нема нічого такого.
-Навіщо хвилюватися? -Здається, я здуріла після дитини.
Не знаю, що зі мною. Я відчуваю, що не досить хороша.
І я дуже переймаюся, бо від нього залежить усе моє життя.
І я просто… Трохи вимогливіша.
Після вагітності Аяною
не знаю, що на мене найшло, але я не можу…
Я стала такою божевільною. Не знаю. Щось…
Це не післяпологова депресія, це післяпологова… одержимість.
-Твоя віза ще чинна? -Яка віза?
-Індійська. -У мене багаторазова.
-Я бронюю нам квитки на літак. -Що? Куди?
Що на неї найшло? Вона здуріла.
Вона справді збирається забронювати квиток і полетіти?
Щоб ми перевірили, де Фахад,
лише тому, що він 45 хвилин не з'являвся на трекері, який вона встановила?
Я не розумію.
Готово. Завтра, 14.20.
Я забронювала квитки, Зейна має візу, моя віза вже готова.
Ми летимо в Мумбай.
-Ну, як ти? Усе гаразд? -Усе добре. Ми відпочиваємо.
У мене з'явилася ідея влаштувати розмову Зейни й Ібрагіма…
Це вдалий момент. Треба помиритися.
Я сказав Ібрагіму чекати ззовні, бо подумав,
що буде краще поговорити не на самому заході.
Зейно.
-Як справи? -Добре.
-Можна тебе на хвилину? -Звісно.
-Вийдемо? -Не тут?
-Поговоримо самі? -Так.
Я мусив брехати, бо якби сказав одразу, вона б не поговорила з Ібрагімом.
І тут я бачу не кого іншого, як Галка — Ібрагіма.
Слухай, це не засідка.
Лише хочу спробувати це владнати.
-Я згоден. Я не проти. -Він не просив тебе…
Це не його ідея. Це моя.
Зейна поводиться зарозуміло,
коли зрештою мої наміри щирі.
Принаймні я можу сказати, що спробував. Якщо вийде — чудово. Якщо ні…
-Сядемо? -Звісно.
Ти ж не стоїш на 12-сантиметрових підборах.
-Я принесу стільці. -Я хвилювався.
Я дав їй сісти з ними. А сам спостерігав.
Хочеш щось сказати?
Мені просто здається, що всі роблять із мухи слона.
І думаю, це тому, що ми довго не наважувалися на цю розмову.
Я завжди хочу вчинити правильно. Так мене виховав батько.
Ми всі виросли в хороших сім'ях.
Це за наші вчинки люди або поважають нас, або ні.
Він почав розмову з неправильним ставленням.
Його засліплює гординя й его.
Але я подумала: «Будь терплячою. Не сперечайся, вислухай його».
Думаю, це взаємно. Ми не подобаємося одне одному.
Я не відчувала до тебе неприязні… поки ти не завдав мені болю.
І продовжував це робити.
Це не можна сприймати легковажно. Це завдало мені болю.
Я хочу, щоб ти на мене працювала. Хочу купити компанію.
Вона не продається.
-Гей! -Годі! Люди!
Ібрагім вибачився.
Я перепрошую.
Його подальші дії взагалі не узгоджувалися з тим вибаченням.
Я прийняла твоє вибачення.
Коли ти зійшов зі сцени, я підійшла й обняла тебе.
У мене в очах стояли сльози. Бо це мене справді турбувало.
Я дозволила тобі потиснути руку мого чоловіка.
Ти сів і почав відступати. Ти почав говорити зовсім інше.
-Думаю… -Не будемо про це.
Я намагаюся помирити Зейну й Ібрагіма,
але все йде не дуже добре.
У тебе погано з пам'яттю.
-Дай їй закінчити. -Я…
Дуже добре. Це задокументовано.
Щойно вона отак сердито подивилася… Коли вона це робить,
я розумію, що в неї недобрі наміри. Вона провокує проблеми.
Данія також жертва в цій ситуації.
Залишимо це поза нами, бо це давнє…
Ні. Це не давнє,
бо якщо суть проблеми досі розглядається так…
-Якщо ти вважаєш… -Це думка людей.
-Зініє, слухай… Ти не можеш… -Зейна. Не Зінія.
-Зейна. -Зейна.
Ти не можеш нав'язувати свою думку іншим.
-Я так вважаю. -Не схоже, що все йде добре.
Я думала: «Що там відбувається?» Я відчула багато его.
-Ти справді хотіла, щоб я… -Щоб ти з ним поговорила. Що сталося?
Ну, він не та людина, яку ти мені описала.
Я переконалася, що Ібрагім саме такий.
Я не намагаюся тебе переконати…
Я це розумію, бо бачу його наскрізь.
-Що я тобі зробила? -Крім того, що сталося? Нічого.
А що сталося? Ти прийшов у мій офіс і…
Так, моя відплата мала бути сильною,
бо я мусив захистити свій бізнес та імідж.
-Ібрагіме, чекай. -Облиш. Ти назвав мене сучкою!
Чекай.
-Ти назвав мене сучкою. -Що означає «сучка»?
-Люди. -Послухай мене.
Ібрагіме!
Що це означає?
Ібрагім… якщо він завдав першого удару, я завдам останнього.
-Він сказав, не знає, що це означає. -Цей хлопчик мене дратує.
Він явно не був готовий вибачитися. Я маю поставити його на місце.
-Хочеш щось зробити? -Що?
-Хочеш щось із цим зробити? -Оце Ібрагім. Вдається до насильства.
Ні. Я нічого не робитиму.
Тепер це між Ібрагімом і Ханною.
Тепер хочеш бути чоловіком? Давай. Побачимо.
Захисти свою дружину.
Я, Ібрагім Аль-Самаді,
готовий захищати себе до кінця життя,
якщо правда за мною.
Переклад субтитрів: Яна Філоненко