-Du gjør meg rasende. -Vil du gjøre noe?
-Zeina. -Der er Ebraheem.
Det er slåsskamp ute.
Slåsskamp?
Alle ser den ekte Ebraheem.
Det er sannheten.
-Står for det jeg tror på. -Du sa "kjerring".
Beskytt kona di. Gjør noe.
For sent å være mann.
Du burde vært mann før. Men om du vil være mann, er jeg her.
Jeg er klar for å vise deg hvem som er en ekte mann.
Ikke vondt men, men det holder.
Det holder.
Han ville ikke skitnet seg til med deg.
-Alle ser det. Det er Ebraheem. -Det er meg.
Han viste hvem han er.
GJESTFRIHETSEKSPERT
Han var voldelig.
-Vær så snill… -Vi går ut.
Jeg valgte å ligge unna.
Ebraheem kan forsvare seg selv. Han tar egne valg.
Jeg tar egne valg.
Han er nedrig. Vil pynte på imaget.
Det holder.
Det er du som er hotellsjef.
-Det holder. -Gå.
Kaffegutt.
Kan ikke sammenligne epler. Det er stor forskjell.
Vi er forskjellige. Ikke sammenlign deg med meg.
-Dere… -Skam deg.
-Slapp av. -Vær så snill… Hva skjer?
-Hør her. -Zeina…
Så ikke hånden din.
Jeg mente det ikke. Men det holder.
-Det når et nytt nivå. Vær så snill. -La oss snakke.
Nei. Alt ble bare rot.
Du sto på scenen med en elendig unnskyldning.
-Jeg tok deg i hånden… -Nei.
Jeg snakker til ham. Ikke bland deg.
Ikke pek på ham.
Hva skjedde?
Mannen min slåss. Hva gjør jeg?
Nei. Han prøvde å gjenforene dem.
Det var tydelig at han prøvde på det.
Men… jeg har på følelsen av at Ebraheem sa noe.
-Dere. -Vil aldri snakke med deg.
-Vi avslutter samtalen. -Hanna, vær så snill.
Vil du være mann? Få se.
Jeg er skuffet over Ebraheem.
Jeg trodde han hadde forandret seg og ville gjøre det bedre, og…
La oss se hva du har å si.
-Herregud. -Du ba om unnskyldning.
-Zeina klemte deg. -Få ham ut.
Du ville ta ti steg om hun tok ett.
-Ja. -Ikke sant?
-Hva gjorde du etterpå? -Hva er poenget?
Poenget er at du valgte å ikke holde ord.
-Du er et barn. Du endrer deg aldri. -Greit. Så?
Lur meg, skam deg.
-Lur oss to ganger… -Så?
-…er vi idioter. -Greit. Så?
-Hva? -Hva vil du?
Kutt ut. Ikke prøv å gjenforene oss.
Kan dere ikke snakke?
Du hører ikke etter. Du ter deg som et barn.
-Hva skjedde? -Ikke bland deg.
Vil aldri snakke med deg.
Ebraheem har et mindreverdighetskompleks.
Han vil alltid ha oppmerksomhet. La oss være.
-For en drittsekk. -Jeg ville ikke dette.
-Beklager, Hanna. -Hva med unnskyldningen?
Om noen peker, må jeg forsvare meg.
For meg er det ikke over.
Du later ikke som med meg,
for så å te deg annerledes, for da er du en hykler.
Men du ville si unnskyld.
-Hvorfor tror du jeg kom? -Så hvordan… Et øyeblikk.
Ikke noe fredsoppdrag. Det sier jeg nå.
Ikke mer fred. Det er over.
DUBAI BLING
-Det er ille. -Han ville slåss.
-Du skulle knust ham. -Nei.
-Kom igjen. -Ja. Jeg stoppet dem. Han fortjente det.
Jeg driter i fred, ham eller dem.
Vi snakker ikke mer med dem.
Tror ikke Zeina og Ebraheem kan skvære opp.
Det er fåfengt, og jeg kunne dessverre ikke oppnå det jeg prøvde på,
og jeg føler meg som en idiot som prøvde.
Jeg vil ikke ha en privat unnskyldning.
Vil du være mann? Si unnskyld foran alle.
Han sa unnskyld foran hundrevis av mennesker.
Han unnskyldte for syns skyld.
Om noen kommer til meg og plager meg,
om jeg er i den verste situasjonen, om jeg dør eller drukner,
biter jeg deg, for du kommer ikke hit…
Å presse meg og tro du er overlegen…
-Du er ingenting for meg. -Greit.
Zeina startet det. Jeg er Ebraheem, her er tungen min. Pass deg.
Kaster du stein, kaster jeg et missil. Dette er Ebraheem.
Du har ikke med et barn å gjøre, eller med Hanna. "Hanna".
Om han kunne gjøre noe, hadde han gjort det.
Jeg vil ikke se ham igjen eller sitte ved samme bord.
Punktum. Det holder.
-Du vet bedre. -Punktum.
Ebraheem vil si unnskyld, men samtidig ikke.
Så den var dårlig.
Det er greit å se ham på sosiale arrangementer.
Han vil skjelve, ikke jeg.
Skriv det på Twitter. "Ebraheem fryser ut Zeina."
Jeg driter i det. Nok er nok.
Ebraheem Al Samadi…
Han er sønn av en konge og en dronning.
Derfor er jeg prins,
og du er bare den onde stesøsteren til Askepott.
Jeg trodde at siden Ebraheem er gift nå,
så ville han forandre seg.
Ebraheem kan ikke tas lett på.
Ebraheem er ikke lett å håndtere.
"LJ" LOUJAIN ADADAH
Han er vennen min, men jeg ser at agendaen hans ikke er bra.
Man bør alltid si gode ord fremfor slemme.
Å si: "Jeg vet at du ikke tåler meg, og samme her"?
Det er upassende.
Zeina…
Det er som om hun ble slått i fjeset igjen av ham.
Når du gir noen noen sjanser,
men de er sta og nekter å forandre seg
eller lar egoet komme i veien, er det nok. Slutt.
-Avslutt kapittelet. -Ja.
Før trodde jeg at enkelte
var verdige respekt, verdsettelse, innsats og tid.
Men det skulle bare én hendelse til
for å vise hvem han egentlig er,
så jeg innså at jeg ble lurt.
Jeg så ham gjennom en fasade,
men fasaden var misvisende.
Ebraheem.
Jeg vil snakke med Ebraheem.
Jeg ville forstå. Hvordan skjedde dette?
-Vet ikke hvor jeg står med deg. -Opp til deg.
-Ville aldri vendt deg mot noen. -Jeg vet det.
Er Safa bekymret for forholdet med Zeina, gå til Zeina.
Om jeg mister Safa, har jeg mistet noe?
Nei. Jeg har vunnet meg selv.
-Jeg vil ha fred. Men om… -Det føles ikke sånn.
Safa, om noen vil være fienden min, vær så god. Bare hyggelig.
Jeg følte meg ærlig talt litt dum, for jeg følte at
Ebraheem endret seg.
Den ekte Ebraheem, mine damer og herrer.
Fahad er i India.
Jeg ser på appen. Han er ute av Mumbai.
Jeg prøver å ringe. Han svarer ikke.
Nå er vi på flyet til Mumbai.
Etter det som skjedde på Monas arrangement,
kunne jeg ikke tro at vi faktisk dro til India.
Jeg syntes hun overreagerte på Monas arrangement.
Jeg er spent.
Av og til når du er sprø, trenger du bare en sprø venn.
Jeg er her på grunn av Safa, så vi får se hva som kommer av det.
Endelig er vi i Mumbai. Vi setter oss i bilen og drar til hotellet.
-Vi reiser sammen. -Ja. Farha og Marha.
Ærlig talt trengte jeg ferie.
Jeg også. Og med alt dramaet med Ebraheem…
Tenk å være respektløs mot Hanna.
Og de grønne greiene på hodet hans… Han lignet en agurk.
Ærlig talt blacket jeg litt ut igjen fordi
det er drama etter drama. Liksom: "Hva skjer her?
Hvor er han jeg møtte?"
-Herregud. -Hva er det?
Jeg finner ham ikke. Se.
Det er noe annerledes her.
Se. Hvorfor er han ute av Mumbai?
-Du kommer til å knekke neglene. -Men hvorfor er han der?
Sporingsappen gjør Safa paranoid.
"Han gikk ut. Nei. Han er tilbake. Han snudde."
Hun gjør meg sprø.
Ser du på alle mulighetene?
Hvilke muligheter? Jeg er en helikopterkone.
-La meg forklare… -Hva er det?
Helikopterkone betyr at du alltid er…
Helikopter.
En helikopterkone er en… som er der.
Hun er ikke langt unna, bare svever rundt
og ser til at mannen ikke har sjansen til å se andre steder,
for du er på ham konstant.
Endelig kommer vi til hotellet, og det er nydelig.
De hadde rød tikka til meg og Zeina for å feire.
Vi var sexy, forresten.
Ikke rart Fahad giftet seg med meg. Jeg er supersexy som indisk.
Gjestfriheten var fantastisk.
De viste oss kulturen fra første stund.
I morgen blir en enda lengre dag.
Fahoud, jeg kommer og tar deg.
DUBAI - DE FORENTE ARABISKE EMIRATER
LO ringte meg i dag, og hun ba om å snakke
om alt som skjedde på Yum-lanseringen.
Vi skal gå på rulleskøyter. Jeg er spent.
-Hvordan har du hatt det? -Bra.
-Likte du arrangementet? -Ja.
Hva syntes du? Møtte du nye venner?
Dubai er liten. Du ser alltid de samme folkene overalt.
Veldig sant.
Det var fint å se Zeina og Safa der sammen.
-Gudskjelov. -Ja.
Men du hørte vel litt sladder her og der?
Jeg hørte ikke noe.
-Det var litt drama. -Hva skjedde?
Mellom Ebraheem og Zeina. DJ Bliss ville gjenforene dem.
De gikk ut på terrassen, og plutselig
trappet problemet opp.
-Du store. -Ja.
Jeg merket det i alle fall ikke, og det skjedde i det minste på slutten.
Ja.
Jeg ville vite hva Mona hørte på arrangementsdagen.
Mona visste ikke hva som foregikk.
Men arrangementet ble ikke påvirket.
Skal vi begynne?
-Vi gjør det. -Måtte Gud være med oss.
Herregud. Jeg er nervøs.
-Går det bra? -Så langt.
Greit, så langt.
Da gjør vi det.
Du vet jeg endelig skal ha motevisning.
-Ja. Jeg er så spent. -Om Gud vil.
Jeg også.
Motekolleksjon-ideen er gammel.
Det var den første drømmen jeg hadde,
allerede på barneskolen.
Drømmen min var å lære å lage klær, design
og til slutt ha mitt eget merke.
Jeg tror tiden er inne.
FØLG DEN HVITE KANINEN
Trist at jeg går glipp av Kris' bursdag.
-Du skal til London, ikke sant? -Ja.
-Ja. Stemmer. -Drar du?
Ja, så klart.
Jeg går glipp av overraskelsesfesten
Brianna holder for ham.
Men jeg må komme tilbake til Lojains motevisning.
Kan ikke gå glipp av det.
Jeg vet ikke hvem som krangler med hvem.
Klarer ikke å holde følge,
men jeg har et stort arrangement snart,
og vil ha fokus på det.
Danya er her med meg i dag på vei for å treffe min gode venn Eve.
Hun jobber i radio.
…du er med Eve på Home Run.
Nå kommer det noe veldig spesielt.
Hun har tilbudt å hjelpe meg med å kunngjøre til hele landet
at jeg skal ha konsert.
Om du vil feste i helgen,
kommer det gjester til programmet for å fortelle alt
om den største festen i Emiratene,
og to gjester du vil elske, nå på Channel 4.
Hei. Står til?
Velkommen.
-Hei. Du er fin. -Står til?
Takk.
-Alt i orden? -Familie.
Jeg har kjent Eve veldig lenge,
og det ikke så mange vet, er
at vi pleide å lede et radioprogram sammen.
Det er 104,8, Channel 4. Det er en spesiell dag i dag.
Om du hører på, er du med meg, Eve,
og DJ Bliss og Diva Dee.
Takk.
-Hvordan går det? -Bra. Spent.
Det er en spesiell dag, for dere har en stor kunngjøring, ikke sant?
-Ja. -Hva skjer?
Det skjer for første gang. En DJ fra Dubai er hovedattraksjonen.
DJ Bliss og venner live på konsert…
-High five. -Seriøst.
Dette er øyeblikket jeg har jobbet mot hele livet.
Det er min konsert. Det er DJ Bliss live på konsert.
Jeg er kjempespent.
Jeg vil også nevne Danya, for du er også med på det.
-Takk. -Og han er ingen uten deg.
Jeg føler at konserten Bliss holder,
er alt han har jobbet for hele karrieren sin. Jeg er stolt av ham.
Du støtter mannen din. Støtter han deg?
Vi har kranglet litt om visse ting jeg vil gjøre.
Han var ikke støttende.
Men med tid, overtalelse og alt det
er han mer støttende.
Danya jobber med Ebraheem.
Jeg ser henne ikke like mye,
men hun gir meg støtten jeg trenger,
med tanke på bevissthet, så jeg er fornøyd.
Jeg hørte du har en overraskelse. Kom igjen. Hva er det?
-Den er stor. -Det er…
Vil dere si noe om den?
Vi kan si at det blir en fin godbit for dere.
-Vi elsker å ha dere her. Når som helst. -Takk.
Jeg har ikke sagt det til noen enda. LJ skal opptre på konserten.
Hva er overraskelsen?
-Kan ikke si det. -Hva er det?
Du liker vel overraskelser?
Ja, men jeg liker også å vite hva det er.
Hva er din overraskelse?
Min overraskelse handler om meg.
Jeg planlegger en hemmelig lansering
for min nye bedrift, og jeg har holdt den hemmelig,
for jeg tror ikke Bliss vil like det.
Etter alle møtene
sa jeg til Azra at jeg må ha en med samme livssyn.
FARHANA BODI INFLUENSER
Så i dag skal jeg møte fyren Azra ba meg møte.
Hva har jeg å tape?
-Hei. -Står til?
-Bra. -Mohammad Ali. Står til?
-Hyggelig å møte deg. -Hyggelig.
Greit.
-Hva heter du? -Vet du ikke det?
Nei. Jeg glemmer uansett ting.
-Hvordan kan du ikke vite? -Spurte ikke.
Kanskje han lot som han ikke visste navnet.
-Ta mobilen. -Hvorfor? Du er her.
Google meg.
Glem navnet. Vi er ferdig med den samtalen.
-Greit. -Greit.
Jeg heter Farhana.
Han var frekk,
men han er kjekk, så jeg bare: "Greit."
Fortell mer om deg selv.
Jeg er proffbokser. Jobben min er å slåss.
-Du ligner ikke en bokser. -Google meg.
-Hvor lenge har du vært i Dubai? -Nesten 20 år.
Kult. Jeg har vært her i 16 år.
Men ingen ser meg her. Jeg går ikke ut.
Det virker ikke som du bryr deg så mye
om utseendet og mote…
-Hvorfor? Liker du ikke klærne mine? -Jeg sa ikke det.
Jeg er ikke her for å skryte. Jeg er faktisk veldig moteriktig.
-Å? -Ja.
Jeg forventet at fyren skulle komme
i en fin skjorte og bukser.
Ikke at jeg ikke likte stilen. Den var kul. Den passet ham.
Fortell om deg selv.
Jeg har en nydelig liten gutt. Han er sju år og betyr alt for meg.
Jeg datet en alenemor i fire år.
Saken er at alenemødre
alltid prioriterer barnet, og det må alltid være sånn.
Ja. Hva er typen din? Liker du stilen min?
-Liker du folk som meg? -Du ser veldig bra ut.
-Ja. -Interessant.
Du virker grei.
I begynnelsen trodde jeg du var frekk.
Og jeg visste ikke om du var min type,
men jeg synes vi har hatt en god samtale.
Jeg likte kursen.
Jeg vil bli kjent med deg. Så ser vi. Greit?
Vi blir kjent med hverandre og ser.
-Ja. Det er greit for meg. -Ja.
Jeg gir ham sjansen til å bli venner først.
Så ser vi hvordan det går.
Det er vår andre dag i India.
Safa og jeg skulle møtes til frokost
og diskutere hva vi skal gjøre for å finne Fahad.
-Morn. -Hva er alt dette?
Plutselig ser jeg en tiger midt i lobbyen.
Seriøst?
-Vi må passe inn. -Jeg har også noe. Se.
Han ville ikke kjent oss igjen.
I tilfelle vi møter ham eller en han kjenner.
Vi gjør bare sånn. Ikke sant? Og vi går inn til ham sånn.
-Vil du se mitt? -Vis meg.
Nei.
Hvordan skal du kunne se?
Antrekket er utsolgt, forresten.
Jeg er nok ikke den eneste som gjør dette.
Det må være andre kvinner som dekker ansiktet
i en jumpsuit med ermer for å fakke ektemennene.
Fahad sendte melding i morges.
Han sa: "Jeg savner deg. Jeg har måttet forlate deg."
Og jeg bare: "Skal jeg si at jeg er her?"
Nei. Tenkte du på reaksjonen hans?
Nei. Jeg fikk ikke sove i går mens jeg tenkte på det.
Kan han bli sint?
-Jeg har aldri gjort dette. Jeg vet ikke. -Kommer an på hva han gjør.
Jeg tror det avhenger av
om han tror det er en overraskelse eller…
-…tillitsproblemer. -Et bakholdsangrep.
-Hvorfor forlater han Mumbai? -Hvor? Hvor langt?
To timer.
Han drar hele tiden. Hvor skal han?
Vil du han skal bli der han er?
Er Fahad et fjell? Et tre? Jeg skjønner ikke.
La oss ta noen snacks.
-Er snacksen til deg og meg? -Ja.
Hun fikk meg til å føle at vi skulle sitte i et vakttårn i sju-åtte timer
og bare vente på å se Fahad.
Jeg har matboksen min.
Jeg skal ikke være sulten og ikke ha drivstoff til oppdraget.
Oppdraget har begynt.
Fortsett rett frem.
Dette er stedet der han var i går,
og nå har han dratt et annet sted.
Jeg må forstå hva dette andre stedet er,
men de er nær hverandre.
Skjønner du?
Hvorfor er du ikke i ro? Jeg kommer, Fahoud. Vent.
Ja.
DUBAI - DE FORENTE ARABISKE EMIRATER
-Hvordan går det? -Hallo.
Hei.
Jeg skal ha konsert på Coca-Cola Arena.
Vi har sangen, og den er klar.
Nå må LJ øve på dansetrinnene. Jeg er kjempespent.
Fire, fem, seks, sju, ått'.
Én, to, tre, fir', fem, seks…
Jeg ser bare blå himmel i dag
LJ danser, og hun gjør det bra.
Jenta kan danse.
Hun har mikrofonen. Hun opptrer. Det er fantastisk.
Sett på maken, LJ.
-Det var fantastisk. -Takk.
Tror du at vi er klare til konserten om vi fortsetter sånn?
Vi må øve nesten hver dag. Jeg tror det går bra.
Dette er flott.
Det går bra. Jeg er spent.
Det blir en flott opptreden.
Gleder meg til å se henne der.
-Perfekt. -Jeg må si
at du fikk meg med på noe jeg føler lidenskap for. Takk.
-Så flott, LJ. Herregud. -Takk.
Jeg har alltid hatt en artist i meg.
Men jeg viste den aldri til noen.
Det var snarere noe jeg holdt for meg selv.
Du kan ikke si det til andre i gjengen…
Jeg skal ikke si noe.
Jeg er spent og vil si det, men…
Jeg lover å ikke si det.
Hvordan går det med deg? Etter det som skjedde på Monas arrangement?
Altså…
Det var tidenes verste idé.
Vet ikke hvorfor jeg alltid vil megle
og hjelpe folk med å bli venner igjen.
Bare la det kjøle seg ned,
og så gjør de det om de vil. De er voksne.
Ærlig talt tror jeg kapittelet er over.
Jeg er ferdig. Jeg er ikke fredsmegler lenger.
Om noen vil slutte fred, kan de gjøre det selv.
Over på noe annet: Hva skjer med Danya?
Jeg aner ikke.
Hun har et arrangement, og hun sier det er en overraskelse.
-Vet du det ikke? -Nei.
-Seriøst? -Ja.
Jeg vet ærlig talt ikke.
Jeg burde vel vite det? Jeg er mannen hennes.
Det er bare noen dager til konserten min.
Jeg bare: "Jeg trenger ikke overraskelser. Si hva det er."
Hun sier det ikke, men…
Partnere og kjærester skal bygge sammen
og støtte hverandre, ikke skjule ting.
Jeg forstår DJ Bliss,
og han har et poeng med det han sa.
Om jeg kommer i bil,
snur Fahad seg og vet at noen kommer.
Vi ordnet en tuktuk til å komme inn.
Bare en tuktuk til… hvor han nå er.
Hallo.
Hei.
-Her? -Ja.
Jildi.
Fort.
-Hva betyr "jildi"? -"Fort".
Kom igjen, da.
Jildi.
TOOTH MOUNTAIN - NEELAM GÅRDSHOTELL
Imran og Rishi var begge forlovere i bryllupet mitt,
og begge er barndomsvenner av meg.
Jeg er glad for å se dem.
Da vi var barn,
pleide jeg og søsknene mine ofte å dra til Kandla,
siden det var nær Bombay.
Vi har mange minner derfra.
Ingen har vært der på sju-åtte år.
Ingen fra familien din har vært der.
Jeg pleier å dra til naboen, men ingen besøkte stedet.
Faren min bygde et gårdshus til oss.
Ingen har tatt seg av stedet, så det er nærmest bare ruiner.
Jeg tenkte vi kunne fikse det.
Imran foreslo å dra til en resort i Karjat
og se på et par hus de har der.
Vi får ideer til arkitekturdesign.
Det er en stor oppgave å få Safa til Bombay.
Det er det som er vanskelig, å forlate Safa i Dubai.
Hun vil ikke være alene. Hun mener jeg er for lenge borte.
Det er vel frykt for det ukjente.
Hun vil ikke gå seg bort på et nytt sted. Jeg vet ikke hva det er.
Herregud. Vi er fremme.
Jeg vil ta med barna og vise dem… Bombay.
Få Safa hit med barna på ferie.
-La henne være med å bestemme. -Stopp.
Jeg vet ikke. Det føltes så rart. Hva gjør Fahad her?
-Hva gjør han? -Ser ut som en forretningsavtale.
Jeg lot ham ikke se meg med én gang.
Jeg ville se på ham og finne ut hva han gjorde.
Hvem er følget hans? Hvorfor er han her?
Det handler ikke om Safa.
Det handler om å vise barna hvor de kommer fra.
-Hvorfor handler det alltid om Safa? -Hva gjør han?
Kanskje han forhandler noe?
Jeg orket ikke mer.
Jeg vil vite hva dette tullet er. Hva gjør du?
Hun gikk bort.
Se. Det kommer noen. Det er et dyr bak deg.
Hva faen er dette?
Det er et dyr, og jeg kjenner igjen vesken.
Hva gjør du her?
Hva skjer? Hvem er dette?
Vennen, han kjøper huset.
Ok, det er Safa, men hva faen gjør hun her?
Hva faen? Si fra at du kommer. Jeg ville hentet deg på flyplassen.
-Hvem er med barna? -Moren min.
Han prøver å flytte meg hit.
-Hei. -Gjør du det?
Zeina ser på meg som om jeg er en av de typene
som er utro mot kona eller noe sånt.
"Hallo." Liksom… Hva er det som skjer?
-Hjelper dere ham å kjøpe huset? -Han kom for å se designet.
-Han vil ha inspirasjon… -Fordi han vil flytte hit.
Herregud.
Ser du? Jeg visste du ville flytte hit.
Ingen flytter hit. Slapp av.
-Hva gjør du her? -Zeina, forklar det.
Håper jeg ikke mister Fahads tillit.
-Hvem andre er her? -Hvem skulle det vært?
Det er ikke tillitsproblemer.
Jeg må bare vite alt du gjør.
-Ro deg ned litt. -Sjekk om det er noen her.
-Hvem tror du at jeg finner her? -Hva faen?
-Hallo. -Det er ingen her. Bare menn.
Det er Fahad, for Guds skyld. Han er grei.
Han elsker familien og kona si. Hva gjør vi her?
Det eneste jeg kjente igjen, var veska hennes.
Jeg så veska og sa: "Jeg vet hvem det er."
Er det ikke vanlig å se slike vesker i Bombay? Jeg vet ikke.
Jeg tror hun er hormonell. Hun legger ikke sammen to og to.
Hun får ikke et klart bilde av grunnen til at vi er her.
-Hvorfor tar du beslutninger alene? -Ingen tar beslutninger.
Jeg vet hva du pønsker på. Jeg er ikke dum.
Du er ute av Mumbai hver gang jeg ser. Hvorfor?
Du er ikke usikker. Hvorfor oppfører du deg sånn?
Appen er for kriser…
Det er krise om du ikke tar telefonen.
Det er ikke det en krise er.
Krise er når jeg har sagt til deg at jeg setter meg på et fly og forsvinner.
Jeg angrer ikke på at jeg ga henne tilgang til appen.
Den er ikke til å stalke meg og vennene mine.
Det er ikke sunt. Jeg tror ikke det er bra.
Jeg skal se på design. Jeg har et gårdshus i Kandla.
-Jeg vil pusse opp. -Har du signert noe?
Kan jeg få snakke ferdig? Det holder.
Gårdshuset er i Kandla, så jeg tenkte:
"Vi ser på andre gårdshus og får ideer,
slik at vi kan pusse det fint opp."
Vi snakket i morges. Synes du dette er akseptabelt?
Bare dukke opp uten å si fra til mannen din?
-Hvorfor skjuler du ting? -Gjorde ikke det.
Jeg sa at ingen har vært der på åtte-ni år.
Jeg sa det.
Jeg vet ikke hva det er.
Han er den beste faren og ektemannen.
Han har ikke gjort noe for å få meg til å føle dette.
Jeg har bare et behov for å vite hva som foregår.
Slutt med dette.
-Hva slags antrekk er dette? -Det skulle være kamuflasje.
-Kamuflasje? -Jeg skulle fakke deg.
Du er i en jungel, ikke en ørken.
Alt er grønt her, ikke batikk.
-Synes du ikke det er romantisk? -Måten du… Sånn?
Hvem vet hvordan hun tenker? Hun er kona mi og kan gjøre som hun vil.
Kom hit. Jeg elsker deg.
Jeg savnet ham bare veldig, så det var fint å se ham
og vite at alt er som det skal være.
DUBAI - DE FORENTE ARABISKE EMIRATER
Vi er tilbake i Dubai.
Kris har bursdag,
så jeg ordnet en overraskelsesfest med bowlingbane og spillehall.
GRATULERER MED DAGEN
Kris Fades bursdagsfest skal være en overraskelse.
Han vet ikke om det.
Kleskoden er uformell, ifølge invitasjonen.
Vi kom til stedet og bare ventet på Kris og Brianna.
Jeg brydde meg ikke om Hanna eller Zeina var der eller ei,
for om jeg ikke liker noen, eksisterer de ikke.
Det er første gang jeg ser Ebraheem
siden han prøvde å yppe med meg.
Uansett om han er der eller ei, vil jeg ikke ha noe med ham å gjøre.
-Hvor er Safa og Zeina? -I India.
Hva gjør de i India?
-Turisme. -Stilig.
-Turisme? Så fint. -Reiser Zeina?
Ja.
Bravo.
Det var derfor jeg sa: "Dere er single nå.
Kona di er i India, og din er i London."
Vi må holde øye med dem. De er mennene til vennene våre.
Har du planer? Vi går ut.
Kris trodde det var en middag og moro
med bare meg, jentene og foreldrene hans.
Han ante ikke at alle vennene var der også.
Han kommer. Reis dere.
Overraskelse!
-Takk. -Gratulerer med dagen, Kris.
-Takk for at dere kom. -Tusen takk.
Jeg er glad i dere. Hei. Står til?
Hvordan går det, Kris?
Bra. Enda et år eldre, klar for alt.
Brianna ordnet det for meg. Jeg ble faktisk overrasket.
Jeg har noe å si. Jeg har møtt en matchmaker.
Seriøst?
Hvorfor det?
Om Farhana vil møte noen, bør hun komme til meg.
Jeg kjenner mange menn.
Men at hun gikk til en fremmed og begynte med slikt…
Jeg liker det ikke.
-Hun er en elite-matchmaker. -Fortell.
Hun lot meg møte en fyr.
Vi spiste middag. Han virket grei.
Jeg tenkte: "Greit." Jeg ville bli kjent med ham.
Hva jobber han med?
Han er en iransk bokser.
-Mohammad Ali? -Kjenner du ham?
-Jeg kjenner ham godt. -Herregud.
-Er han grei? -Seriøst?
Mo er en avslappet fyr.
Farhana er ikke det.
Gratulerer med dagen
Greit. Vi har bowling og videospill.
Vi har alt. La oss gå og ha det gøy.
Kom igjen.
Ja.
Vi hadde god mat og moro. Vi spilte spill.
Jeg er heldig.
DUBAI EDITION HOTELL - SENTRUM
Etter møtet har Mo og jeg snakket og blitt kjent med hverandre,
og jeg vil han skal vite alt om meg.
I dag er moren min i Dubai.
Jeg ville lage innhold med mamma, Aydin…
Hei.
-Mamma, si hei. -Hei.
-Aydin, si hei. -Si hei.
Jeg ba ham komme og hilse på Aydin og moren min.
-Oi. -Hei. Hva skjer?
-Jeg kommer tilbake. -Greit.
Mo skrev: "Jeg er med." Jeg går og henter ham.
Jeg ville se hvilken bil han kjører, for jeg liker biler.
Og jeg bare: "Best han har en fin bil, ellers dropper jeg ham."
-Hei. Hvordan går det? -Hei.
Fin bil. En av favorittene mine.
-Jeg elsker G-Wagen. Favoritten min. -Takk.
Han fikk poeng der, for han har en fin bil jeg liker.
-Hei, mamma. Dette er Mo. -Jeg er Mo. Står til?
Moren min… Det er Aydin. Aydin, hils på Mo.
-Han er opptatt. -Hei sann. Hallo.
Det er et stort skritt å møte noens familie
den andre gangen man treffes, men av respekt sa jeg ja.
La oss ta et fint bilde sammen.
-Kom, Aydin. Før vi går… -Han er veldig stilig.
Han er stilig fordi jeg styler ham.
Han sa: "Aydin er fin." Jeg bare: "Hallo. Hva med moren?"
-Hvor er du fra? -Iran opprinnelig.
-Får jeg vite navnet ditt? -Jeg heter Mohammad Ali.
-Alle… Mo Ali eller Ali. -Mohammad Ali.
-Bokser, han… Ja, vet det. -Akkurat… Ja.
Moren hennes så snill ut.
Og det at hun stilte spørsmål, viste at hun brydde seg.
Hva er det eneste i forhold
du ikke kan tolerere?
Krangler uten grunn, drama uten grunn…
Men det er drama overalt. Drama er normalt.
Det er saken. Jeg har et dramafritt liv.
Da møter han feil jente, for det er alltid drama der jeg er.
Hva synes du om stemmen min? Noen sier den er sexy.
-Hva synes du? -Den er ok.
-"Ok"? -Ja, ok. For mine ører.
Denne mannen… Hvem tror han at han er? Han gir ikke komplementer engang.
Møter du meg, vet du hvem jeg er.
Du må se meg trene en dag, så…
-Gjerne. -Du må komme.
Jeg traff sønnen og moren hennes.
Jeg gjorde en innsats, så hun burde se meg bokse på gymmen.
Jeg må gå nå. Vi sees snart…
-Absolutt. -Ha det bra.
Det at han gjør en innsats, betyr at han sikkert liker meg.
Men han vil ikke vise det.
Nå må jeg forberede meg på Danyas arrangement og den store avsløringen.
Ingen vet om det.
La oss se på overraskelsen.
Min hemmelige lansering er i dag.
Ingen aner hva som skal skje.
Kona di har ikke gitt oss et eneste hint…
Jeg sjekker alt, og ingenting…
Vet du ikke hva overraskelsen er?
Jeg sverger. Ingenting. Null og niks.
Og jeg sa: "Ikke gi meg overraskelser jeg ikke liker
før konserten om to dager."
-Greit. -Ikke alle overraskelser er fine.
-Det har vi lært. -Det kommer an på.
Utrolig at hun overrasker deg også.
Slikt skjer etter mange års ekteskap.
Mer eller mindre.
Jo flere som spør om overraskelsen
og om jeg vet hva den er, jo mer irriterer det meg,
og jeg vil vite hva det er,
så hva er det?
Først og fremst vil jeg takke dere,
for når jeg ser meg rundt, ser jeg folk jeg er glad i.
Jeg har holdt denne hemmeligheten for sjelevennen min, mannen min,
veldig lenge.
Det har vært blod, svette og tårer,
for det var ikke lett å være kone og mor.
Uten mer om og men vil jeg at alle skal følge meg
så jeg kan vise dere
hemmeligheten jeg har hatt i nesten et år nå.
Jeg skal bare slappe av.
Det går greit. Overraskelsen blir fin.
Om tre, to, én.
Jeg elsker den.
Herregud. Så flott.
Jeg har enda en bedrift.
Det er en sko med to hæler.
Jeg har partneren min,
og han viste meg en prototype på to sko med dobbel hæl.
Jeg tenkte: "Jeg vil være med." Jeg har investert i den.
-Vi er så stolte. Bravo. -Tusen takk.
Jeg vet at jeg har tatt på meg mye,
men jeg tror på potensialet mitt,
og jeg tror jeg klarer det.
Danya så på meg som om hun prøvde å si:
"Du sa jeg ikke klarer det, men i dag viste jeg at du tok feil."
Marwan var irritert. Dette var ikke greit for ham.
Bra jobbet. Stolt av deg.
-Stolt av deg. -Takk.
-Gratulerer. -Takk.
-Liker du den? -Den er unik.
Ærlig talt…
…var det feil tidspunkt.
Det var en dårlig overraskelse.
Det kunne ventet et par dager.
Men når jeg er ferdig med arrangementet, må vi
sette oss ned og prate.
Jeg gleder meg til å vise Zeina autentisk indisk mat.
Fahad har valgt et nydelig sted.
Fint opplegg. Det er utsikt mot byens silhuett. Veldig søtt.
Jeg vet ikke hva jeg skal føle angående Fahad.
Han ble så sint at han mistet stemmen.
-Nei. -Fahad er en gentleman.
Han blir ikke sint foran folk.
Men han ble så klart opprørt.
Overraskelse.
Jeg har en overraskelse.
-Han mistet stemmen. -Sa jo det.
Er det en unnskyldningsgave?
Likte du ikke min romantiske gest?
Du liker oransje esker.
Jeg liker dem ikke. Jeg elsker dem.
Det er fint å se at alt er i orden.
Jeg tror hun elsker oransje esker høyere enn meg.
-Herregud. Fargen. -Størrelsen også.
-Fahoud. -Herregud, vennen. Takk.
-Blå. -Det er et tegn.
-Tegn på hva? -Neste gang vi prøver, får vi gutt.
-Gutt? -Ja.
Jeg har på meg blått.
Det betyr ikke at jeg må ha en gutt…
Jeg kommer til å se sammentreff overalt. Liksom, ok. Blå. Gutt.
Hvilken bil valgte du? Som pressepresang?
Jeg valgte en G-Wagen. Jeg kjørte alle.
Ferrarien var for lav, og den har samme problemet.
Jeg elsker følelsen av G-en. Det føltes som en mammabil.
Etter å ha gitt meg alt dette, er det noe annet jeg vil ha.
Noe Fahad må være enig i.
Siden du har mistet stemmen, sier du ja til alt?
Det er vanskelig å snakke, så gjør sånn…
-Bare nikk. -Nikk. Perfekt.
Hva mer vil du ha?
Jeg må ordne operasjonen.
-Du trenger den ikke. -Jeg tar operasjonen.
Du trenger den ikke.
Etter å ha fått barn
er det mye hud og alt som skjer etter fødsel,
og jeg har et lite problem rundt keisersnittet.
Jeg vil operere det.
Hun er vakker. Hvorfor trenger hun noe?
Men det er en normal operasjon kvinner tar.
-De kaller det "mamma-makeover". -Jeg vet det.
Jeg vil være et lys.
Jeg vil inspirere mødre, for jeg vet hvor viktig det er…
-Ved å ta operasjon? -Ja.
Fahad sier alltid nei.
Han sier "nei, nei, nei, nei, nei, nei, nei, nei, nei", og så ja.
Jeg tror det er sjette neiet. Fire igjen.
Vi får se.
Grunnen til at jeg så på eiendommene med gutta,
var at jeg vil pusse opp gårdshuset.
Ingen har vært der siden mamma døde.
Ingen har tatt seg av det. Det er falleferdig. Jeg vil fikse det.
Jeg vil ta med Alina og Ayana
og vise dem at vi kom herfra også.
Hvor stor er garderoben?
Sariene krever mye plass.
Tanken er at de skal få kontakt med kulturen.
De kan komme hit og møte familie.
De kan skape egne minner.
Vi har så klart et godt liv i Dubai.
Men det kommer til å vise Alina og Ayana
den indiske kulturen,
og ha visse opplevelser som vi hadde som barn.
Jeg vil gjøre noe helt klart.
Jeg elsker India, og jeg vil absolutt bo ett sted,
om det er her, om det er Dubai.
-Ikke midt imellom. -Hvordan vet du det uten å prøve?
Vi tar noen dager eller uker eller måneder.
La oss prøve, sakte.
-Skjønner du nå? -Ja. Nå ser jeg den ekte Fahad.
Han erter meg. "Vi tar et par dager."
Han presser.
"Vi pusser opp gårdshuset." Og pang. Der er du.
"Hvor er koffertene? Pakk. Vi må dra."
Jeg har alltid elsket stabilitet,
og det skremmer meg
at vi ikke har en stabil rutine.
DUBAI - DE ARABISKE EMIRATER
-Likte du skoene? -Veldig godt.
Skulle ønske alle var her for å feire dette.
Ærlig talt
skulle jeg ønske alle var her, til og med Safa og Zeina og…
Det beste som skjedde forleden dag, var at
du heldigvis ikke brøt inn.
Jeg vil bare ha fred i vennegruppen.
Jeg vil ikke krangle mer.
Det som har skjedd i vennegruppen… Det har gått et år nå,
og hver gang vi vil fikse det, blir det ikke fikset.
Jeg er på et nytt sted nå, og jeg vil ikke ha fiender.
Jeg vil bare være på god fot med alle.
Så lenge Marwan er på god fot med dem, spesielt Zeina,
siden dere hadde problemer, bør du ha samme innstilling.
Jeg tror jeg må snakke med henne,
for siden dette skjedde for et år siden,
har vi ikke sittet sammen og pratet.
Jeg tenker på det hver dag. Men det er alltid egoet.
Det som skjedde på kontoret, skapte mye smerte for alle.
Nå har jeg lært å håndtere det kvinne til kvinne,
og bare snakke med henne.
Jeg håper hun er åpen for å lytte.
Jeg må si noe. Vi gikk på Kayali-arrangementet.
Det var avskyelig.
-Hvorfor blandet Bliss seg? -Han er en fredsmegler.
Så han kan snakke med Ebraheem for å slutte fred med deg,
men ikke med sin egen kone?
Absolutt.
Når det gjelder disse menneskene, nytter det ikke å snakke.
Nytter ikke å gå ned til deres nivå eller snakke med dem.
Jeg vil ikke ha dem i livet mitt.
Jeg er åpen for å snakke med henne.
Jeg er åpen for å beklage at jeg gikk på kontoret.
Jeg vil gå inn i fred, og legge igjen egoet ved døra.
Jeg skal unngå å sitte med dem
for å bevare freden.
De må beklage den åpenbare hensikten
å såre meg.
Jeg godtar ikke unnskyldningen med mindre de trygler.
Tekst: Heidi Rabbevåg