-Ти мене дратуєш. -Хочеш щось зробити?
-Зейно. -Оце Ібрагім.
Там сварка. Надворі сварка.
Сварка?
Ось справжній Ібрагім. Усі це бачать.
Ось правда.
-Я обстоюю те, у що вірю. -Ти назвав її сучкою.
Захисти дружину. Зроби щось.
Надто пізно бути чоловіком.
Треба було раніше бути чоловіком. Але якщо хочеш, я тут.
Я завжди тут, готовий показати, хто справжній чоловік.
Без образ, але прошу вас, припиніть.
Хлопці, досить.
Він не забруднить об тебе руки.
-Усі це бачать. Ось Ібрагім. -Так, це я.
Він показав своє справжнє обличчя.
ХАННА АЗЗІ ГОТЕЛЬНИЙ БІЗНЕС
Він вдався до насильства.
-Будь ласка… -Ходімо надвір…
Я вирішила не втручатися.
Ібрагім може захиститися. Він сам собі господар.
І я сама собі господиня.
Він нікчема. Хоче очистити імідж.
Ханно, досить.
Ти важлива людина, менеджер готелю.
-Досить. -Іди.
Хлопчик з кавою.
Не порівнюй яблуко з яблуком. Чоловіче, між нами велика різниця.
Ми з тобою зовсім різні. Не порівнюй себе зі мною.
-Хлопці… -Сором тобі.
-Заспокойтеся. -Будь ласка… Що це таке?
-Слухай, друже. -Зейно…
Я не бачила твоєї руки.
Я не хотіла. Але, будь ласка, досить.
-Це виходить на інший рівень. Прошу. -Поговорімо зараз.
Ні. Усе змішалося.
Ти вийшов на сцену, паршивенько вибачився.
-Я потис тобі руку… -Ні.
Я з ним розмовляю. Не лізь у це.
Не вказуй на нього.
Що сталося?
Мій чоловік свариться. Що робити?
Ні. Він допомагав їм помиритися.
Ясно, що він намагався їх помирити.
Але… Я відчуваю, що Ібрагім щось сказав.
-Хлопці. -Не хочу з тобою розмовляти.
-Дай закінчити розмову. -Ханно, прошу.
Хочеш бути чоловіком? Давай.
Я дуже розчарована в Ібрагімі.
Я справді думала, що він змінився й хоче виправити ситуацію, але…
Побачимо, що ти скажеш. Давай.
-Боже. -Ти встав, вибачився.
-Зейна встала, обняла тебе. -Не вплутуй його.
Сказав, якщо зробить крок, ти зробиш десять.
-Так і було. -Так?
-І що зробив потім? -У чому річ?
Річ у тому, що ти вирішив не дотримуватися свого слова.
-Ти дитина. Ніколи не змінишся. -Добре. І що?
Обманеш раз — твоя вина.
-Обманеш двічі… -І що?
-То будемо винні ми. -І що?
-Що далі? -Чого ти хочеш?
Годі, друзі. Більше не зводьте нас разом.
Чому б не поговорити про це?
Ти не слухаєш. Поводишся, як дитина.
-Що сталося? -Не лізь у наше життя.
Не хочу з тобою розмовляти.
В Ібрагіма проблеми з неповноцінністю.
І він завжди шукає уваги. Дай нам спокій.
-Що за придурок. -Я не хотіла, щоб так сталося.
-Вибач, Ханно. -Що сталося з вибаченням?
Хтось вказує пальцем, я мушу захищатися.
Так не годиться.
Ти не можеш вдавати при мені одне,
а потім поводитися зовсім інакше, бо це лицемірство.
Але ти був готовий вибачитися.
-Тому я й сів тут. -Тоді як це… Секунду.
Більше ніяких миротворчих місій. Кажу вам. Мир…
Миру більше немає. Це кінець.
БЛИСК ДУБАЯ
-Це погано. -Він хотів почати сварку.
-Краще б ти йому врізав. -Ні.
-Облиш. -Знаю. Це я їх спинила. Але він заслужив.
Мені начхати на мир, на нього чи них.
Ми більше з ними не розмовлятимемо. Годі.
Не думаю, що Зейна й Ібрагім помиряться.
Це безнадійно, на жаль, я не змогла досягнути того, що хотіла,
і почуваюся дурепою через те, що навіть намагалася.
Я не хочу, щоб він вибачався приватно.
Хочеш бути чоловіком? Вибачся перед усіма.
Він уже вибачався перед сотнями людей.
Лише для того, щоб покращити свій імідж.
Якщо хтось приходить і тицяє в мене пальцем,
якщо я в найгіршому становищі, помираю чи тону,
я вкушу вас, бо ви не можете приходити…
І тиснути, вважаючи себе вищими…
-Ви для мене ніщо. Ніщо. -Добре.
Зейна це почала. Мене звуть Ібрагім, це мій язик. Остерігайтеся мене.
Ти кидаєш камінь, я кидаю ракету. Люба, це Ібрагім.
Ти маєш справу не з дитиною. Ти маєш справу не з Ханною. «Ханною».
Якби він мав щось зробити, то зробив би. Та він не зміг.
Я більше не хочу бачити цю особу чи сидіти з ним за одним столом.
Крапка. Це кінець.
-Ти знаєш краще. -Крапка.
Ібрагім водночас хоче й не хоче вибачатися.
Вибачення було жалюгідне.
Я не проти бачити його на соціальних заходах. Я не проти.
Він тремтітиме, не я.
Запощу в твіттері. «Ібрагім скасовує Зейну».
Я її скасував. Мені плювати. Це все.
Ібрагім Аль Самаді…
Син короля й королеви.
Це робить мене принцом,
а ти лише зла, підла зведена сестра Попелюшки.
Я справді думала, що раз Ібрагім тепер одружений…
він якось зміниться.
Ібрагіма не слід сприймати легковажно.
З Ібрагімом нелегко мати справу.
«ЕЛ-ДЖЕЙ» ЛОДЖЕН АДАДА
Він мій друг, але я бачу, що він не має гарних намірів.
Завжди слід віддавати перевагу добрим словам над злими.
Сказати: «Я знаю, що ти не терпиш мене, а я тебе»?
По-перше, це недоречно.
Зейна…
Вона ніби знову отримала від нього удар в обличчя.
Коли даєш комусь кілька шансів,
але він упертий і відмовляється змінюватися,
або дозволяє его стати на заваді — досить. Зупинися.
-Перегорни сторінку. -Отож-бо.
Є люди, яких я вважала
вартими поваги, вдячності, зусиль і часу.
Але потрібен був лише один інцидент,
щоб вони показали своє справжнє обличчя,
а я зрозуміла, що вони мене обдурили.
Я бачила їхній фасад,
але виявилося, що він був оманливим.
Ібрагіме.
Я хочу поговорити з Ібрагімом.
Я хочу зрозуміти, що… Як це взагалі сталося?
-Не знаю, як до тебе ставитися. -Тобі вибирати.
-Я б ні проти кого не налаштовував тебе. -Я знаю.
Якщо Сафа хвилюється за стосунки із Зейною, нехай іде до Зейни.
Якщо я втрачу Сафу, це означатиме, що я щось втратив?
Навпаки, я знайду себе.
-Я за мир. Але якщо… -Не схоже на те.
Сафо, якщо хтось хоче бути ворогом — будь ласка. Прошу.
Я почуваюся дурепою, якщо чесно, бо справді відчула, що…
Ібрагім змінився.
Ось справжній Ібрагім, леді та джентльмени.
Фахад в Індії.
Я дивлюся в застосунок. Він за межами Мумбая.
Я йому дзвоню. Він не відповідає.
Зараз ми на літаку до Мумбая.
Після того, що сталося на заході Мони,
мені не вірилося, що ми полетимо в Індію.
Я думала, на заході Мони вона просто надмірно зреагувала.
Я дуже схвильована.
Іноді, коли ти божеволієш, тобі потрібна божевільна подруга.
Я тут заради Сафи. Побачимо, що з цього вийде.
МУМБАЙ — ІНДІЯ
Нарешті ми в Мумбаї. Ми сіли в машину і їдемо в готель.
-Ми подорожуємо разом. -Так. Фарха й Марха.
Якщо чесно, мені потрібна була перерва.
Мені теж. З усією драмою з Ібрагімом, по правді…
Як він міг зневажити Ханну?
І те зелене на голові… Він був схожий на огірок.
Якщо чесно, я знову відключилася
через усі ці драми і думала: «Що тут відбувається?
Де Ібрагім, якого я зустріла?»
-О боже. -Що таке?
Я не можу його знайти. Поглянь.
Щось у цьому місці відрізняється.
Глянь. Чому він там? Чому за межами Мумбая?
-Гей, ти зламаєш нігті. -Але чому він там?
У Сафи параноя через застосунок для стеження.
«Він пішов. Не пішов. Він повернувся. Він розвернувся».
Вона зводить мене з розуму.
Ти береш до уваги всі можливості?
Які можливості? Я надмірно дбайлива дружина.
-Я поясню… -Це як?
Це означає, що ти завжди маєш бути…
Кружляє навколо, як гелікоптер.
Це дружина, яка… поряд.
Вона недалеко, постійно кружляє навколо,
дбає, щоб у чоловіка не було нагоди шукати деінде,
бо вона постійно поряд.
THE OBEROI HOTEL — МУМБАЙ
Ми нарешті в готелі, і він прекрасний.
Вони поставили нам із Зейною червону крапку, це вшанування.
До речі, ми в цьому такі гарячі.
Не дивно, що Фахад зі мною одружився, я гаряча, як індійка. Дуже гаряча.
Гостинність була чудова.
Від початку вони показували свою культуру.
Завтра день буде ще важчий.
Фахуде, я по тебе йду.
ДУБАЙ — ОБ'ЄДНАНІ АРАБСЬКІ ЕМІРАТИ
Ел-О подзвонила мені сьогодні й попросила зустрітися,
щоб поговорити про все, що сталося за заході із запуску Yum.
Ми підемо кататися на роликах. Я в захваті.
-Як у тебе справи, люба? -Добре.
-Тобі сподобався захід? -Так, дуже.
Що думаєш? Ти зустріла нових друзів?
Дубай маленький. Куди не підеш, завжди бачиш тих самих людей.
Це правда.
Було приємно бачити Зейну й Сафу разом.
-Слава Богу. -Так.
Але ж ти чула деякі чутки?
Я нічого не чула.
-Була невелика драма. -Що сталося?
Між Ібрагімом і Зейною. Ді-джей Блісс хотів, щоб вони помирилися.
Тож вони вийшли на терасу, і раптом
їхня проблема загострилася.
-О боже. -Так.
Принаймні я цього не помітила. І принаймні це сталося в кінці.
Так.
Я хотіла знати, що Мона чула в день заходу.
Мона не знала, що відбувалося.
Це не вплинуло на її захід. І це головне.
То що, почнемо?
-Зробімо це. -Допоможи нам Боже…
Господи. Я нервуюся.
-Усе добре? -Поки що так.
Поки що.
Гаразд, зробімо це.
Знаєш, я нарешті проведу свій показ мод.
-Так. Я в захваті. -Дай Боже.
Я теж.
Я давно маю ідею модної лінії.
Мабуть, це перша моя мрія, яка з'явилася,
коли я була в початковій школі.
Я мріяла навчитися шити одяг, створювати дизайни
і зрештою мати лінію, яку носитимуть люди.
Так от, я думаю, настав час.
ІДИ ЗА БІЛИМ КРОЛИКОМ
Сумно, що я пропущу день народження Кріса.
-Ти будеш у Лондоні, так? -Так.
-Так. Точно. -Ти підеш?
Так, авжеж.
Я пропущу вечірку-сюрприз на день народження Кріса,
яку влаштовує Бріанна.
Але я маю повернутися до модного показу Лоджен.
Не можу його пропустити.
Я більше не знаю, хто з ким свариться.
Я не встигаю за цим стежити,
знаю лише, що в мене скоро важливий захід,
і саме на цьому слід зосередитися.
Сьогодні ми з Данією їдемо на зустріч із моєю доброю подругою Ів.
Вона працює на радіостанції.
…це Home Run з Ів.
Далі в нас дещо дуже особливе.
Вона запропонувала допомогу: оголошення на всю країну про те,
що я влаштовую шоу.
Якщо хочете погуляти на вихідних,
до нас приєднаються спеціальні гості, щоб розповісти вам усе
про найбільшу вечірку в ОАЕ,
далі на Channel 4 двоє гостей, яких ви полюбите.
Привіт. Як справи?
Ласкаво прошу.
-Привіт. Ти така гарна. -Як ти? Як справи?
Дякую.
-Усе гаразд? -Сім'я.
Ми з Ів дуже-дуже давно дружимо,
і багато хто не знає,
що ми разом вели радіошоу.
Це 104.8, Channel 4. Сьогодні дуже особливий день.
Якщо ви слухаєте, то з вами я, Ів,
ді-джей Блісс і Діва Ді.
Дякую.
-Як справи? -Добре. Захопливо.
Сьогодні особливий ефір, адже ви маєте зробити велике оголошення, так?
-Саме так. -Що відбувається?
Це буде вперше. Ді-джей з Дубая стане хедлайнером шоу.
Ді-джей Блісс і друзі наживо в концерті…
-Дай п'ять, любий. -Так, давай.
Я йшов до цього моменту все життя.
Це моє шоу. Концерт ді-джея Блісса наживо.
Я дуже схвильований.
Я також хочу відзначити Данію, бо ти теж частина цього.
-Дякую. -Без тебе немає його.
Я відчуваю, що шоу, яке влаштовує Блісс,
це все, заради чого він працював усю кар'єру. І я дуже ним пишаюся.
Ти так сильно підтримуєш свого чоловіка. А він підтримує тебе?
Ми трохи сперечалися про деякі справи, якими я хочу займатися.
Він не дуже мене підтримував.
Але, гадаю, з часом я його переконала,
і він підтримує мене більше.
Данія працює над бізнесом з Ібрагімом,
і я менше її бачу,
але вона дає мені всю необхідну підтримку,
вона про все обізнана, тож я щасливий.
Я чула, є сюрприз. Кажіть. Що це?
-Він величезний. -Це…
Скажете, що це?
Скажімо, це буде приємним подарунком.
-Добре, що ви з нами. Ми вам завжди раді. -Дякую.
Я ще нікому не сказав. На цьому шоу виступатиме Ел-Джей.
Що за сюрприз?
-Не можу сказати. -Що це?
Ти ж любиш сюрпризи?
Люблю, але мені подобається про них знати.
Не знаю. Що б ти сказала про свій сюрприз?
Що? Мій сюрприз стосується мене.
Я планую таємний захід із запуску
мого нового бізнесу і тримаю його в секреті,
бо сумніваюся, що Блісс йому зрадіє.
Після всіх зустрічей
я пояснила Азрі, що маю знайти людину, яка поділяє мої погляди.
ФАРХАНА БОДІ ІНФЛЮЕНСЕРКА
Тож сьогодні йду на побачення з хлопцем, з яким мене звела Азра.
Що мені втрачати?
-Привіт. -Як справи?
-Добре. -Мохаммед Алі. Як ти?
-Дуже приємно. -Дуже приємно.
Гаразд.
-Як тебе звати? -Ти не знаєш мого імені?
Не знаю. Я однаково все забуваю.
-Але як ти можеш не знати? -Я не питав.
Може, він удав, що не знає мого імені.
-Візьми телефон. -Нащо? Ти ж тут.
Хочу, щоб ти мене заґуґлив.
Забудь про ім'я. Ми про це вже поговорили.
-Ну гаразд. -Добре.
Мене звуть Фархана.
Він показував характер,
але він гарний, тож я подумала: «Гаразд».
Розкажи мені трохи про себе.
Я професійний боксер. Б'юся, щоб заробити на життя.
-Ти не схожий на боксера. -Заґуґли мене.
-Як давно ти живеш у Дубаї? -Уже майже 20 років.
Чудово. Я тут 16 років.
Але мене тут не бачать. Я не ходжу на заходи.
Ти здаєшся людиною, якій не дуже цікава
зовнішність і мода…
-Чому? Тобі не подобається мій одяг? -Ні. Я цього не казала.
Я прийшов не хвалитися. Насправді я великий модник.
-Справді? -Так.
Я справді чекала, що хлопець прийде
у гарній сорочці й штанях.
Не те щоб мені не подобався його образ. Було круто. Він йому пасував.
Розкажи про себе.
Я маю чудового хлопчика. Йому сім років, і він моє життя.
Я був з самотньою мамою чотири роки.
Але для самотніх мам
дитина завжди в пріоритеті, і це не змінюється.
Так. То який твій тип? Тобі подобається мій стиль?
-Подобаються такі люди, як я? -Ти гарна. Маєш милий вигляд.
-Так. -Цікаво.
Ти приємний.
Спочатку я подумала, що ти зарозумілий і все таке.
І я не знала, чи ти мій тип,
але в нас була гарна розмова.
Мені сподобалося, куди це веде.
Я б хотіла краще тебе пізнати. І тоді побачимо, гаразд?
Пізнаємо одне одного й побачимо.
-Добре. Я не проти. -Так.
Спершу я дам йому шанс стати моїм другом.
А тоді побачимо, як усе піде.
МУМБАЙ — ІНДІЯ
Ми другий день в Індії.
Ми з Сафою домовилися зустрітися за сніданком
й обговорити, що робитимемо з нашою місією з пошуку Фахада.
-Доброго ранку. -Що це?
І раптом я бачу тигрицю посеред лобі.
Серйозно?
-Ми маємо влитися. -Я теж дещо маю. Дивися.
Щоб він нас не впізнав. Хто знає?
Раптом ми натрапимо на нього або його знайомого.
Зробимо ось так. Правильно? І зайдемо до нього так.
-Хочеш побачити моє? -Показуй.
Ні.
Як ти крізь це бачитимеш?
Це вбрання, до речі, розпродане.
Тому я впевнена, що не лише я це роблю.
Мають бути ще жінки, які прикривають обличчя
в цьому комбінезоні, щоб піймати своїх чоловіків.
Фахад написав мені вранці.
«Я сумую. Я мусив тебе покинути».
А я думаю: «Може, просто сказати, що я тут?»
Ні. Ти думала про його реакцію?
Ні. Я не могла вчора заснути, бо думала про це.
Він розсердиться?
-Я ще такого не робила. Не знаю. -Залежить від того, що він робить.
Думаю, залежить від того,
чи він сприйме це як сюрприз, чи подумає, що…
-Це проблеми з довірою. -Засідка.
-Чому він їздить за межі Мумбая? -Куди? Як далеко?
Дві години.
Він постійно їздить. Але куди?
Ти хочеш, щоб він сидів на місці?
Хіба Фахад гора? Чи дерево? Я не розумію.
Візьмімо снеків.
-Для нас із тобою? -Так.
Таке враження, ніби ми сім чи вісім годин сидітимемо у сторожовій вежі
й чекатимемо, коли з'явиться Фахад.
Я взяла свій ланчбокс.
Я не вирушу на місію голодна й без пального.
Місія почалася.
Їдьте прямо.
Учора він був у цьому місці,
а зараз поїхав в інше.
Тож я маю зрозуміти, що то за місце,
але вони близько.
Розумієш, про що я?
Чому ти їздиш туди-сюди? Я йду по тебе, Фахуде. Чекай.
Так.
ДУБАЙ — ОБ'ЄДНАНІ АРАБСЬКІ ЕМІРАТИ
-Як справи? -Привіт.
Привіт.
У мене відбудеться концерт на Coca-Cola Arena.
Ми вибрали пісню, вона готова.
Тепер час Ел-Джей відрепетирувати танець. Я дуже схвильований.
Чотири, п'ять, шість, сім, вісім.
Один, два, три, чотири, п'ять, шість…
Сьогодні я бачу лише синє небо
Ел-Джей добре танцює.
Дівчина вміє танцювати.
У неї мікрофон. Вона виступає. Це неймовірно.
Глянь на себе, Ел-Джей. Поглянь.
-Було чудово. -Дякую.
Гадаєш, ми будемо готові до шоу, якщо так продовжуватимемо?
Треба репетирувати майже щодня. Думаю, усе буде гаразд.
Я в захваті. Це чудово.
Усе йде добре. Я в захваті.
Виступ на сцені буде чудесним.
Швидше б побачити її на сцені.
-Ти молодець. -Мушу сказати,
ти втягнув мене в те, що мене дуже захоплює. Дякую.
-Це прекрасно, Ел-Джей. О боже. -Дякую.
У мене завжди був артистичний бік.
Але я нікому його не показувала.
Це те, що я тримала при собі.
Не кажи більше нікому з групи…
Ні, я не скажу.
Я у великому захваті, я хочу розповісти, але…
Я не розповім, обіцяю.
То як у тебе справи? Після того, що сталося на заході Мони.
Знаєш…
Це була найгірша ідея.
Не знаю, чому я завжди хочу бути миротворцем
і намагаюся допомогти людям знову бути друзями.
Просто дай їм охолонути,
а якщо вони згодом захочуть це зробити, то зроблять. Вони дорослі.
Якщо чесно, думаю, цю тему закрито.
З мене досить. Я більше не миротворець.
Хто хоче миритися, хай іде й мириться сам.
З іншого боку, що відбувається з Данією?
Гадки не маю.
Вона влаштовує захід і каже мені, що це сюрприз.
-Ти навіть не знаєш? -Ні.
-Справді? -Так.
Я не знаю. Чесно.
Але ж я маю знати, так? Я її чоловік.
І це за кілька днів до мого концерту.
Я кажу: «Мені не потрібні сюрпризи. Розкажи, що за сюрприз».
Вона мені не каже, але…
Партнери й коханці мають будувати стосунки разом,
підтримувати одне одного, а не приховувати щось.
Я лише можу сказати, що розумію ді-джея Блісса,
він слушно каже.
КАРДЖАТ — ІНДІЯ
Звісно, якби я з'явилася в машині,
Фахад би обернувся і зрозумів, що хтось їде.
Тому ми найняли тук-тук, щоб заїхати всередину.
Звичайний тук-тук до… того місця.
Вітаю.
-Тут? -Так.
Швидше.
-Що означає «jildi»? -«Швидше».
Тоді їдьмо.
Швидше.
TOOTH MOUNTAIN — ФЕРМЕРСЬКИЙ ДІМ НІЛАМ
Імран і Ріші були моїми дружбами на весіллі,
обидва — мої друзі дитинства.
Я дуже радий їх бачити.
У дитинстві
ми з братами й сестрами часто їздили в Кандлу,
бо це близько до Бомбея.
У нас там багато спогадів.
Але вже сім чи вісім років туди ніхто не їздив.
Ніхто з нашої родини.
Я їжджу по сусідству, але це місце ніхто не відвідував.
Мій батько збудував для нас фермерський дім.
Про нього ніхто не дбав, тож там майже руїни.
І я подумав, що ми могли б його відремонтувати.
Імран запропонував: «Їдьмо на курорт у Карджаті»,
щоб подивитися там кілька будинків.
Може, підглянемо там кілька архітектурних ідей.
Навіть привезти Сафу в Бомбей нелегке завдання.
Залишати Сафу в Дубаї — ось що складно.
Вона не хоче лишатися сама. Вважає, що я їду надто надовго.
Гадаю, це страх перед невідомим.
Вона не хоче загубитися в новому місці. Я не розумію, у чому річ.
О боже. Ми на місці. Це тут.
Я хочу привезти дітей, показати їм… Бомбей.
Привези Сафу з дітьми на свята.
-Нехай і вона докладе руку. -Стійте.
Не розумію. Дивне відчуття. Що Фахад тут робить?
-Що він робить? -Схоже, укладає бізнес-угоду.
Я не показалася йому одразу.
Хотіла поспостерігати за ним і дізнатися, що він робить.
Хто це з ним? Чому він тут?
Річ не в Сафі.
Річ у тому, щоб показати дітям, де їхнє коріння.
-Чому все має стосуватися Сафи? -Що він робить?
Може, проводить переговори?
Я більше не витримаю.
Я хочу знати, що це за дурниці. Що ти робиш?
Вона зайшла.
Поглянь. Хтось зайшов. За тобою тварина.
Що це за чорт?
Тут тварина, і я впізнав сумочку.
Що ти тут робиш?
Що відбувається? Хто це?
Люба, він купує будинок.
Гаразд, це Сафа, але що вона в біса тут робить?
Що за чорт? Сказала б, що приїдеш. Я б забрав тебе з аеропорту.
-А хто з дітьми? -Моя мама.
Люба, він намагається перевезти мене сюди.
-Привіт. -Справді?
Зейна дивиться на мене так, ніби я з тих чоловіків,
що зраджують своїх дружин абощо.
«Привіт». Знаєте, ніби… Що тут відбувається?
-Ви допомагаєте йому купити дім? -Він приїхав подивитися дизайн.
-Задля натхнення… -Бо хоче перевезти нас сюди.
О боже.
Бачиш? Я знала, що ти переїдеш сюди.
Слухай, ніхто сюди не переїжджає. Охолонь.
-Чому ти тут? -Зейно, поясни їй.
Сподіваюся, я не втрачу довіру Фахада.
-Хто ще тут? -З ким я маю бути?
Це проблеми не з довірою, проблема в тому, що я мушу.
Я мушу знати про все, що ти робиш, ясно?
-Заспокойся трохи. -Перевір, чи тут хтось є.
-Кого, на твою думку, я тут знайду? -Якого біса?
-Привіт. -Нікого немає. Лише чоловіки.
Це ж Фахад, заради Бога. Це Фахад. Він хороший.
Любить свою сім'ю, кохає дружину. Що ми тут узагалі робимо?
Якщо чесно, єдине, що я впізнав, це сумочка.
Я побачив сумочку й сказав: «Друже, я знаю, хто це».
Хіба таких сумочок не носять у Бомбеї? Не знаю.
Думаю, це гормони. Вона не може скласти два плюс два.
Вона не розуміє, чому ми тут.
-Чому ти сам приймаєш рішення? -Ніхто не приймає рішення.
Я знаю, що ти надумав, Фахаде, я не дурна.
Щоразу, як дивлюся, ти за межами Мумбая. Чому?
Ти ж упевнена в собі людина. Чому ти так поводишся?
Той застосунок — для екстрених випадків…
Якщо не відповідаєш на дзвінок, це екстрений випадок.
Ні, екстрений випадок це інше.
Екстрений випадок — це коли я кажу, що сідаю на літак, а тоді зникаю.
Я не шкодую, що дав їй доступ до застосунків для стеження.
Це не для того, щоб стежити за мною з друзями.
Це нездорово. Я не вважаю, що це добре.
Я приїхав подивитися дизайни. У мене є дім у Кандлі.
-Хочу його відремонтувати. -Ти підписував папери?
Ти даси мені закінчити? Досить.
Фермерський дім у Кандлі, я подумав:
«Подивлюся інші будинки, підгляну ідеї,
щоб гарно все зробити».
Ми вранці розмовляли. Ти вважаєш, це прийнятно?
Ти просто з'явилася, не повідомивши чоловіка?
-Чому ти приховував це? Ти приховував. -Я не приховував.
Я казав, що тут ніхто не був вісім чи дев'ять років.
Я тобі казав.
Я не розумію, що це.
Він найкращий батько, найкращий чоловік.
Він нічого не зробив, щоб я так почувалася. Це все я.
Я просто маю бажання знати, що відбувається.
Припини так поводитися.
-Що це за вбрання? -Це мало бути маскування.
-Маскування? -Щоб тебе піймати.
Ти не в пустелі, ти в джунглях.
Тут усе зелене, а не смугасте.
-Ти не вважаєш це романтичним? -Те, як ти… Ось це?
Хто знає, про що вона думає? Я не розумію. Вона моя дружина. Може робити, що захоче.
Ходи сюди. Я тебе кохаю.
Я дуже за ним скучила, тож було приємно його бачити
і знати, що все так, як і має бути.
ДУБАЙ — ОБ'ЄДНАНІ АРАБСЬКІ ЕМІРАТИ
ГОТЕЛЬ ATLANTIS
Ми повернулися в Дубай.
У Кріса день народження,
тож я влаштувала вечірку-сюрприз із боулінгом та іграми.
З ДНЕМ НАРОДЖЕННЯ, КРІСЕ
Вечірка на день народження Кріса має бути сюрпризом.
Він нічого про це не знає.
Згідно із запрошенням, дрескод — вуличний стиль.
Ми всі прибули на місце й чекали на Кріса й Бріанну.
Мені було байдуже, чи Ханна або Зейна на вечірці,
бо якщо мені байдуже до людини, то її не існує.
Я вперше побачу Ібрагіма,
відколи він сварився зі мною.
Чи він прийде, чи ні, я не хочу мати з ним нічого спільного.
-Де Сафа й Зейна? -В Індії.
Чого вони в Індії?
-Туризм. -Гарно.
-Туризм? Добре, це чудово. -Зейна подорожує?
Так.
Браво.
Тому я сказала: «Ви обидва одинаки.
Твоя дружина в Індії, а твоя — в Лондоні».
Треба за ними наглядати. Це чоловіки наших подруг.
Маєш плани? Сходімо кудись.
Кріс думав, це буде лише вечеря і розваги
зі мною, дівчатками та його батьками.
Він і гадки не має, що тут усі його друзі.
Люди, він іде. Він іде. Вставайте.
Сюрприз!
-Дякую. -З днем народження, Крісе.
-Дякую, що прийшли. -Дуже дякую.
Люблю вас. Привіт. Як справи?
Як почуваєшся, Крісе?
Добре. Старший ще на рік, готовий продовжувати.
Бріанна організувала це для мене. Я справді був здивований.
Маю дещо розповісти. Я зустрічаюся зі свахою.
Ти серйозно?
Навіщо воно тобі?
Якщо Фархана хоче когось зустріти, нехай прийде до мене.
Я знаю багатьох хлопців.
Але вона пішла до незнайомки і вплуталася в це…
Я проти цього, якщо чесно.
-Вона — елітна сваха. -Добре, розповідай.
Вона звела мене з хлопцем.
Я пішла на вечерю. Він здався приємним.
Тож я подумала: «Гаразд». Я вирішила пізнати його краще.
Чим він заробляє на життя? Де працює?
Він боксер. Іранський боксер.
-Мохаммед Алі? -Ти його знаєш?
-Я добре його знаю. -О боже.
-Він хороший хлопець? -Ні, серйозно?
Мо дуже товариський хлопець, спокійний.
А от Фархана — ні.
З днем народження тебе
Гаразд, друзі. У нас є боулінг, відеоігри.
У нас є все. Тож ходімо веселитися.
Ходімо. Уперед.
Так.
Загалом у нас була смачна їжа, ми гарно провели час, грали в ігри.
Я щасливчик. Мені пощастило.
ГОТЕЛЬ THE DUBAI EDITION — ЦЕНТР МІСТА
Після побачення ми з Мо спілкуємося, пізнаємо одне одного,
і я хочу, щоб він знав про мене все.
Сьогодні моя мама в Дубаї.
Я хотіла зняти контент з мамою, Ейденом…
Привіт.
-Мамо, скажи «привіт». -Привіт.
-Ейдене, скажи «привіт». -Скажи «привіт».
Тому я запросила його привітатися з Ейденом і моєю мамою.
-Боже. -Привіт. Як справи?
-Гаразд, я повернуся. -Добре.
Мо написав мені: «Я внизу». Я піду по нього.
Я хотіла побачити, яка в нього машина, бо люблю машини.
Я подумала: «Краще б у нього була гарна машина, інакше я його скасую».
-Привіт. Як справи? -Привіт.
Гарна машина. Одна з улюблених.
-Я люблю G-Wagen. Це моя улюблена. -Дякую.
Він заробив кілька очок, бо має дуже гарну машину, яка мені подобається.
-Привіт, мамо. Це Мо. -Я Мо. Як ви?
Моя мама… Це Ейден. Ейдене, привітайся з Мо.
-Він зайнятий. -Гей. Привіт.
Якщо чесно, це великий крок — зустрітися із сім'єю людини,
яку ти бачиш удруге, але я погодився з поваги.
Зробімо разом гарне фото.
-Ходи, Ейдене. Перш ніж підемо… -Він дуже стильний.
Так, бо я підбираю йому стиль.
Він сказав: «Ейден має гарний вигляд». Я така: «Агов. А його мама?»
-Звідки ти? -Я родом з Ірану.
-Як тебе звати? -Мене звуть Алі, Мохаммед Алі.
-Але для всіх Мо Алі або Алі. -Мохаммед Алі.
-Боксер, той, що… Так, я знаю. -Саме так… Так.
Насправді її мама дуже мила.
І її питання показують, що їй небайдуже.
Розкажи, що в стосунках
ти не зможеш терпіти?
Суперечки без причини, драму без причини…
Але драма всюди. Це нормально.
Так, у тому й річ. Моє життя вільне від драм.
Тоді він зустрічається не з тією, бо навколо мене завжди драма.
Що думаєш про мій голос? Дехто вважає його сексуальним.
-Як ти вважаєш? -Як на мене, нормальний.
-«Нормальний»? -Так, гаразд. Приємний для вух.
Цей чоловік… За кого він себе має? Він навіть не робить компліментів.
Якщо ти входиш у моє життя, то знаєш, хто я.
Серйозно, ти маєш якось прийти на моє тренування…
-Залюбки прийду. -Неодмінно маєш прийти.
Я прийшов на зустріч з її сином і мамою.
Я зробив зусилля, тож і вона має прийти в спортзал і подивитися, як я боксую.
Я вже маю йти. Ми побачимося…
-Сто відсотків. -Бережи себе.
Те, що він робить зусилля, певно, означає, що я йому подобаюся.
Але він не хоче цього показувати.
Тепер я маю підготуватися до заходу Данії, де вона зробить важливе оголошення.
Ніхто про це не знає.
Тож зацінімо сюрприз.
Сьогодні мій таємний захід із запуску.
Ніхто й гадки не має, що станеться.
Твоя дружина не лишила жодної підказки, що…
Я дивлюся, і нічого…
Ти справді не знаєш, у чому сюрприз?
Богом клянуся, нічого не знаю. Нуль.
Я сказав їй: «Не роби сюрпризів, які мені не сподобаються
за два дні до мого шоу».
-Добре. -Бо не всі сюрпризи хороші.
-Ми це засвоїли. -Так, коли як.
Не віриться, що це й для тебе сюрприз.
Ось що відбувається після багатьох років у шлюбі.
Більш-менш.
Що більше людей питає мене, у чому сюрприз,
і чи я знаю, що це, то більше це дратує,
мені хочеться знати, у чому сюрприз,
тож у чому?
По-перше, я хочу дуже вам подякувати,
адже в цій кімнаті я бачу людей, яких люблю.
Я тримала це в секреті від моєї половинки, від мого чоловіка
дуже довго.
Знадобилися кров, піт і сльози,
адже нелегко робити це й водночас бути матір'ю і дружиною.
Тож без зайвих зволікань пройдіть усі за мною,
я хочу відкрити вам
секрет, який зберігала майже рік.
Я просто розслаблюся.
Усе буде добре. Усе буде гаразд. Сюрприз буде хорошим.
Три, два, один.
Я в захваті.
Боже. Це чудово.
Я маю ще один бізнес.
Це туфлі з подвійним підбором.
Мій партнер
показав мені прототип цих туфель з подвійним підбором.
І я подумала: «Я хочу брати в цьому участь». Я інвестувала кошти.
-Ми так пишаємося, люба. Справді, браво. -Дуже дякую.
Я знаю, що багато на себе звалила,
але я вірю у свій потенціал
і вірю, що здатна на це.
Данія дивилася на мене, ніби говорячи:
«Бачиш? Ти сказав, що я не зможу, але сьогодні я довела тобі протилежне».
Марван був роздратований. Йому це все не сподобалося.
Гарна робота. Пишаюся тобою.
-Я пишаюся, подружко. -Дякую.
-Вітаю. -Дякую.
-Подобається? -Дуже унікальні.
Якщо чесно…
Час був невдалий.
Сюрприз не був хороший.
Це могло ще кілька днів почекати.
Коли я проведу свій захід, ми з тобою…
маємо сісти й поговорити.
МУМБАЙ — ІНДІЯ
Я з радістю пригощу Зейну автентичними індійськими стравами.
Фахад вибрав це прекрасне місце.
Така гарна обстановка. Краєвид на місто. Дуже мило.
Боже, не знаю, що я робитиму з Фахадом.
Він так розізлився, що втратив голос.
-Ні. -Так. Фахад — джентльмен.
Він ніколи не злиться при людях.
Але, звісно, він трохи розсердився.
Сюрприз.
У мене є сюрприз.
-Він справді втратив голос. -Я ж казала.
Це подарунок-вибачення?
Ти не оцінив романтичного жесту?
Ти любиш оранжеві коробки.
Я не люблю оранжеві коробки, я їх обожнюю.
Приємно бачити, що все добре.
Гадаю, більше, ніж мене, вона любить оранжеві коробки.
-О боже. Який колір. -І розмір.
-Фахуде. -Боже, любий. Дякую.
-Синій. -Це знак.
-Знак для чого? -Наступного разу буде хлопчик.
-Хлопчик? -Так.
Гаразд, я в синьому.
Це не значить, що я маю народити хлопчика…
Я почну всюди бачити збіги. Гаразд. Синій. Хлопчик.
Яку ти вибрала машину? Як мамин подарунок.
Вибрала G-Wagen. Я проїхалася в усіх.
«Феррарі» була надто низька, а це та сама проблема.
Мені сподобалося відчуття у G. Це мамська машина.
Крім усіх цих подарунків я хочу ще дещо.
Те, у чому я маю переконати Фахада.
Ти втратив голос, тож на все відповідатимеш «так»?
Якщо важко говорити, просто роби отак…
-Просто кивай. -Кивай. Ідеально.
Що ти хочеш? Що ще ти хочеш?
Серйозно, що ще ти хочеш?
Мені треба узгодити операцію.
-Тобі це не треба. -Я зроблю операцію.
Тобі це не треба.
Після народження дитини
залишається багато шкіри й іншого, пов'язаного з пологами,
і в мене проблема зі шрамом від кесарева розтину.
Хочу все виправити операцією.
Вона красуня. Навіщо це їй?
Але це нормальна процедура для жінок.
-Це називається маминим перетворенням. -Знаю.
Знаєш що? Я хочу бути прожектором.
Хочу надихати мам, бо знаю, як важливо…
-Зробивши операцію? -Так.
Фахад завжди каже «ні».
Він каже: «Ні, ні, ні», а потім погоджується.
Тож ми просто… Здається, ми на шостому «ні». Лишилося ще чотири.
Побачимо.
Я був з хлопцями, оглядав ті будинки,
бо хочу відремонтувати фермерський дім.
Після маминої смерті туди ніхто не їздить.
Ніхто про нього не дбає. Він зруйнований. Я хочу його відремонтувати.
Я хочу привезти Аліну й Аяну
й показати, звідки ми родом, розумієте?
Яка там гардеробна?
Сарі займають багато місця.
Ідея в тому, що вони зможуть знайти зв'язок з нашою культурою.
Вони зустрінуться з родичами, приїжджатимуть сюди,
створять власні спогади.
Звісно, у Дубаї в нас дуже хороше життя.
Але це познайомить Аліну й Аяну
з індійською культурою,
вони матимуть такий самий досвід, як і ми в дитинстві.
Я хочу дещо прояснити.
Я люблю Індію і жила б в одному місці:
або тут, або в Дубаї.
-Але не в двох водночас. -Як ти знатимеш, не спробувавши?
Перейдімо з днів до тижнів, з тижнів до місяців.
Спробуймо таким чином, повільно.
-Тепер бачиш? -Так. Тепер я бачу справжнього Фахада.
Він дражнитиме мене. «Проведемо тут кілька днів».
Він тисне…
«Відремонтуємо фермерський дім». І бац. Маєш.
«Де твої валізи? Спакуй їх. Треба їхати».
Я завжди любила стабільність,
і мене трохи лякає те,
що ми не матимемо стабільного розкладу.
ДУБАЙ — ОБ'ЄДНАНІ АРАБСЬКІ ЕМІРАТИ
-Подобаються туфлі? -Дуже.
Я б хотіла, щоб усі були тут і святкували цю мить.
Якщо чесно,
я б хотіла, щоб прийшли всі, навіть Сафа, Зейна і…
Найкраще, що того дня сталося, це те,
що ти, на щастя, не втрутилася.
Я просто хочу миру в нашому колі друзів.
Я більше не хочу, щоб ми сварилися.
Те, що сталося в нашому колі друзів… Минув уже рік,
і щоразу, як ми хочемо це владнати, у нас нічого не виходить.
Я зараз на новому етапі, коли не хочу мати ворогів.
Я просто хочу з усіма мати гарні стосунки.
Якщо в Марвана з ними гарні стосунки, особливо із Зейною,
адже саме з нею в тебе була проблема, ти маєш займати ту саму позицію.
Думаю, я маю сісти й поговорити з нею,
бо відколи рік тому стався цей інцидент,
ми жодного разу не розмовляли.
Я щодня про це думаю. Але его завжди стає на заваді.
Події того дня в офісі багатьом завдали болю.
Я зрозуміла, що треба підійти до цього по-жіночому,
поговорити з нею наодинці.
Сподіваюся, вона вислухає.
МУМБАЙ — ІНДІЯ
Я маю дещо розповісти. Ми ходили на захід Kayali.
Мені було гидко.
-Але чому втручається Блісс? -Він миротворець.
То він може поговорити з Ібрагімом, щоб той з тобою помирився,
але не може поговорити з власною дружиною?
Сто відсотків.
Я зрозуміла, що із цими людьми розмови марні.
Немає сенсу опускатися до їхнього рівня чи розмовляти з ними.
Мені не цікаво мати їх у своєму житті.
Я відкрита до розмови з нею.
Я готова вибачитися за те, що прийшла в офіс.
Я прийду з миром, залишу своє его за дверима. Такий у мене план.
Я уникатиму нібито миротворчих зустрічей
із цими людьми.
Вони мають вибачитися за очевидний намір
скривдити мене.
Я не прийму вибачення, поки вони не будуть готові благати про нього.
Переклад субтитрів: Яна Філоненко