-Herregud. -Sultana.
Endelig. Jeg kan ikke tro det. Etter et helt år?
Kan ikke tro det.
Hei.
Min kjære venn.
Endelig får jeg se deg.
Endelig, etter et helt år, møtte jeg LJs mor.
-Min kjære venn. -Vennen.
Velkommen.
Da Lojain Omran åpnet døra, klemte jeg henne.
Vi kjenner hverandre knapt, men jeg er glad i henne.
-Står til? -Bra. Hvordan gikk turen?
Herregud.
Gudskjelov gikk det fint.
Jeg har lurt på om du ville komme i nesten et år.
I et helt år har jeg prøvd å få moren hennes til å komme fra USA til Dubai,
og endelig får jeg se henne mens hun snakker med meg.
Jeg kunne ikke vente lenger.
Hjertet mitt ville være her.
Så… Men jeg kom endelig.
Jeg takker Gud for at jeg endelig er i Dubai etter alle disse årene.
Jeg vet ikke om jeg kan treffe datteren min.
Jeg kom for hennes skyld.
LJ har ikke hatt det lett. Hun trenger moren sin.
Det var en vanskelig situasjon. Jeg planla ikke…
-Jeg vet det. -…å forlate datteren min.
Når jeg ser tilbake, tenker jeg:
"Jeg forestilte meg aldri å skilles fra barna mine."
-Hvor gamle var de da du dro? -Jeg dro ikke fra dem.
De ble tatt fra meg.
Jeg var 16 da jeg giftet meg.
Jeg var ikke moden nok til å være gift.
Jeg var gravid med LJ
da mannen min valgte å flytte oss til USA.
Det var der problemet begynte.
Jeg var så naiv.
Jeg ville ut av ekteskapet, men ikke forlate barna.
Jeg sier ikke at jeg er en engel.
Jeg kom ikke fra himmelen og er ikke en perfekt person.
Nei, jeg er ikke perfekt. Men samtidig var jeg ung.
Ja.
Mens hun snakket, følte jeg at hun snakket om meg.
Som om hun beskrev meg.
Vi skilte oss begge og ble fratatt barna våre.
Jeg kjenner meg igjen, for jeg opplevde det selv.
Derfor kan ingen forstå det du har opplevd bedre enn meg.
Dere må bare lytte til hverandre.
Om jeg kan gjenforene mor og datter,
eller mor og sønn, hvorfor ikke?
Livet er altfor kort.
Hun vet ikke engang at jeg har invitert LJ hjem til meg i dag.
Da LJ spurte om det var en spesiell anledning,
sa jeg: "Foreldrene mine er her. Du må møte dem."
Kan ikke se for meg hvordan det blir når de møtes.
DUBAI BLING
LOJAIN OMRANS EIENDOM
Da dørklokka ringte, skyndte jeg meg til døra.
For jeg var så spent.
-Hallo. -Hei.
-Jeg savner deg. -Står til?
Jeg savner deg.
Hjertet mitt begynte å slå enda fortere.
Hun aner ikke hva som venter.
Greit.
Vi har mer å feire.
Herregud.
Seriøst?
-Ja. -Herregud. Du er her.
Jeg er målløs.
Hei.
Herregud.
Jeg var sjokkert.
Det var den siste jeg ventet å se.
Det var… Jeg kan ikke forklare følelsen engang.
Kunne ikke tro at jeg klemte datteren min.
Jeg kjenner henne.
Jeg kjenner kroppen hennes nær meg.
-Du er så pen. -Nei, du er det.
Vet du hvem du tar etter nå?
Du er så nydelig.
Jeg var lykkelig. Jeg følte at jeg gjorde noe stort.
Jeg klarte å gjøre det ingen klarte å gjøre for meg.
I fjor, på denne tiden,
sa jeg: "Jeg håper vi kan være sammen neste år."
-Og jeg sa vi skulle det. Husker du? -Ja.
Ungen min.
I fjor på morsdagen ba jeg moren min komme.
Jeg sendte henne en melding. Og nå er moren min her ved siden av meg.
Kom hit til oss.
Jeg trengte denne klemmen. Jeg ville være i armene hennes.
Jeg ville kjenne henne og se henne.
Oi, liksom. Dette er faktisk moren min.
Det var så flott å se henne.
Jeg er veldig glad for at du kom.
Det er det som betyr noe, at du er her, og vi kan…
…begynne med blanke ark.
Jeg vil gjenoppleve hele barndommen med deg.
-Kan du lage frokost til meg? -Ikke noe problem.
-Jeg vil du skal hjelpe med barna. -Alt.
Jeg gleder meg til å se dem. Så lenge hun godtar meg i livet sitt.
Klart jeg godtar deg, mamma.
-Er det sant? -Ja.
Drømmen min går i oppfyllelse.
Jeg vil gjøre opp for alle årene.
Jeg er klar. Jeg har vært klar lenge.
Lenge.
Jeg får ikke øynene bort.
Jeg vil fylle øynene mine etter alle årene jeg ikke har sett deg.
Jeg ville aldri, ikke engang en eneste dag,
være borte fra deg.
Unnskyld.
Danya og jeg gjør oss klare til å åpne vår nye bedrift, Besties Café.
Vi har mye å gjøre, så jeg har ingen tid å miste.
Lokalet er viktigst.
Endelig fikk jeg nøklene til et av de viktige stedene
vi skal velge til Besties Café.
-Dubai er så vakkert. -Se på dette vakre stedet.
-Her er det. -Dette?
Det positive med dette er at du har hjørnet,
og det er i hovedgaten,
og det er der turistbussene stopper hver dag.
-Fantastisk. -Ja.
Når jeg går inn i en ny bedrift, sier jeg alltid
"i Guds navn" og går inn med høyre fot.
Ta-da.
-Kjempepent. Jeg liker det. -Herregud, støvet.
Folk går forbi og vil komme inn, men det er ikke åpent.
-Hallo, kunder. -Hei.
Kom inn. Vi åpner snart. Det er Besties Café.
Herregud. Jeg elsker faktisk stedet.
Det var mange som ikke trodde på samarbeidet vårt.
Vi må jobbe ekstra hardt for å vise at alle tok feil.
Jeg vil invitere Zeina på åpningen. Hun er venninnen min nå.
Kom igjen.
Vær grei med meg.
Jeg mener det.
Et år med krangling, og nå er dere venninner?
Det er årets vibber. Vi prøver å være bedre mennesker.
Danya har vært gjennom mye.
Hun vil ha sjelefred. Jeg klandrer henne ikke.
Hun kan godt ringe Zeina. Greit for meg.
Men jeg? Nei.
Du ber Safa, jeg ber Zeina. La oss se om de kommer.
Det blir fint å samle alle, selv om vi ikke kommer overens.
Men føler du ikke at de kommer til å se stygt på oss?
-Jo, men… -Jeg føler de er på sjalu på andre.
Men vi er venner nå.
Vær venn med henne,
men når slangen skifter ham, blir den bare en større slange.
Bare vær forsiktig.
FAHAD OG SAFAS BOLIG
Jeg våkner hver morgen og er takknemlig for jentene mine.
Jeg er glad de har hverandre, og jeg har dem. Har aldri vært gladere.
-Hvor glad er du i Ayana? -Hundre tusen.
Hundre tusen?
Zeina skal stikke innom.
-Dette er chai karak til deg. -Til meg?
Og dette er kakao til tante Zeina.
-Skal tante Zeina få kakao? -Ja.
-Hallo, -Hei, vennen.
-Hvordan går det? -Velkommen, tante Zeina.
-Hallo. Hvordan har du det? -Hva vil du ha?
-Hører du stemmen min? -Hva har skjedd?
Vet ikke. Den kommer og går.
-Så sprøtt. -Det er det onde øye.
Absolutt. Kan du hente ingefær til tante Zeina?
Forresten, hvor er Fahad?
Vet ikke. Skulle sjekket, men jeg har ikke appen lenger.
Jeg slettet sporingsappen.
Vil ikke være besatt lenger.
Jeg kan ikke la Fahad tro at jeg er besatt av ham.
Han burde være besatt av meg, ikke omvendt.
Jeg må ringe ham hele tiden. Det er mer psykotisk.
Hvordan skal jeg vite hvor mannen min er?
Jeg må ringe ham som en normal person. Jeg ringer ham ikke.
Hva skal vi gjøre med Fahad så jeg får operasjonen min?
Han er mot alt som han mener ikke er naturlig.
Han tror jeg vil se helt annerledes ut.
Zeina og jeg måtte diskutere
hvordan jeg skal få Fahad til å si ja til mamma-makeoveren.
Utrolig at han sa ja til å treffe legen.
-Blir han med? -Ja. Du blir med oss.
Jeg er bekymret for at han sier nei, og jeg er for sliten.
-Du vurderer kroppsløft, ikke sant? -Ja, men han er bare paranoid.
Si at det er for keisersnittarret.
Skal jeg si det?
Og du kan løfte den ekstra huden.
-Skal jeg bare si det? -Ja.
Det de ikke vet, skader dem ikke.
Hun velger om hun vil lyve. Jeg gir henne bare ideer.
Det hun gjør, har hun på samvittigheten.
Hva er dette?
Hva er det?
"Ta med bestevennen din og bli med oss
for å avdekke lokalet til Besties Café."
-Fikk du en invitasjon? -Kjenner du nummeret?
Det er Danya.
Jeg ventet ikke meldingen.
Det er et tegn på at hun er oppriktig
og vil jobbe med å gjøre ting bedre.
Ebraheem ba meg. Jeg vet ikke hva jeg gjør.
Skal du svare på invitasjonen?
Om det bare var Danyas arrangement, ville jeg kanskje vurdert det.
Men de to sammen?
Det er litt rart.
Situasjonen med Ebraheem forrige gang var ubehagelig,
og Danyas unnskyldning overrumplet meg.
La oss se om jeg faktisk må gå på åpningen av Besties Café eller ikke.
Brianna og jeg skal ha barn.
Vi gleder oss til å si det til mamma og pappa.
Jeg hentet dem i dag
for å slå ned den første veggen i det nye hjemmet vårt.
Men de ante ikke hva vi egentlig hadde planlagt.
Vi hadde en idé
om å skrive en beskjed på en av veggene
vi skulle slå ned med slegge:
"Vi skal ha barn."
VI SKAL HA BARN!
For nye begynnelser. Jeg begynner med å slå ned denne.
Jeg har aldri gjort dette før. Vi begynner.
Greit.
Hjertet banker. Jeg er nervøs.
Fantastisk.
Nei!
Nei. Skal dere?
-Nei. Herregud. -Si at dere lyver.
Vi skal ha barn!
-Hva? -Så du, pappa?
-Herregud. -Hvor er du?
Jøss. Du tuller.
Går det bra?
Nei.
Herregud.
Jeg kunne ikke vært gladere og mer velsignet som mor.
Herregud.
-Er det positivt? -Herregud.
-Glad i deg. -Herregud.
Jeg er glad i deg. Kom hit.
GEORGE FAHD KRIS FADES FAR
Kjempeglad.
Alt vi ønsker for barna våre,
er helse og lykke.
Herregud.
Den største overraskelsen han har gitt oss.
Én, to… Ett til.
Jeg er velsignet. Jeg har et barn på vei.
Og kjærligheten og den positive energien jeg får
når barnet kommer, blir fantastisk.
Gode tider er på vei.
Jeg vil ha makeoveren.
Men Fahad vil ikke at jeg skal opereres.
Etter mange forsøk fikk jeg Fahad til å si ja til å treffe legen.
Det var ett skritt.
-Hei. -Hei, fru Safa.
-Hvordan går det? -Bra.
Jeg har time hos dr. Kotti.
I dag blir Zeina med meg til legen
for å få Fahad til å si ja til mamma-makeoveren.
PLASTISK KIRURGI
Doktor, jeg vil ta en operasjon.
Jeg har allerede to barn, men du vet hva som skjer…
Safa snakker arabisk. Jeg aner ingenting. Hva slags tull er dette?
Akkurat nå er ikke mannen min enig.
-Jeg vil gjerne ha operasjonen. -Forstår du?
Ville ha den selv etter første.
Jeg tok ham med for å overbevise ham.
Fahad snakker hindi med vennene sine hele tiden, og det er greit.
Nå er det min tur. Jeg vil snakke om deg.
Om du har et problem med det, lær arabisk.
Kanskje du kan forklare hva en mamma-makeover er.
Tanken er å jobbe med forskjellige deler av kroppen
for å gi tilbake…
Kroppen jeg hadde. Jeg forandrer ikke kroppen min.
Samme kropp.
Jeg vil ha noe veldig naturlig.
Jeg prøver ikke å bli en annen person.
Jeg skal bli den beste versjonen av meg selv.
Det er livsomveltende.
Det er derfor vi sier ja til å gjøre det som kirurger.
Jeg synes hun er fin som hun er.
Jeg tror ikke på slike kosmetiske greier.
Det er en stor risiko.
Når du elsker noen, vil du ikke at de skal gjøre noe
som kan være farlig.
Vi gjør undersøkelsen. Vi tilkaller pleieren.
Det er noe lite som virkelig vil hjelpe henne.
Det er ikke en blodprøve.
Om det bare er så enkelt som å ta blodprøve, gjør det nå.
-Ja, men kanskje… -Det er ikke det.
Dette er din jobb.
Inshallah, om vi får et barn til,
må vi gå gjennom dette igjen?
Hva mener du? Vi var enige om at det var siste barn.
Har du, alene, bestemt familien nå? Kom igjen.
Fahad tror jeg er en barnemaskin.
Om jeg får ti barn, vil han si: "Få flere."
Det går ikke an å stoppe ham.
Han vil ha et fotballag.
Tror han seriøst at jeg skal ha flere barn?
Hva tenker han på?
Løs ett problem av gangen. Si greit til ham nå.
-Han er bare sta. -Unnskyld.
Jeg må si ja til noe som involverer meg,
og han hører ikke på meg.
-Herregud. Han er så sta. -Det var det jeg sa.
Jeg vil ha et svar.
Unnskyld? Vil du ha svar nå?
-Ja. -I dette øyeblikk?
-Ja. -Greit, doktor. Hyggelig å møte deg.
-Gleden er min. -Hvor skal du?
Jeg venter ute. Ha det bra.
Liker ikke press.
Da Safa sa det måtte skje nå…
Gi meg tid.
La meg bearbeide informasjonen jeg nettopp fikk.
SIMA VEDS HUS
I dag holder jeg presentasjonsfest
med min gode venn og mentor Sima Ved.
Grunnlegger og styreleder i Apparel Group,
et av de største selskapene i Midtøsten og Asia.
Jeg er en indisk jente som vokste opp i Dubai, giftet meg, startet egen bedrift.
Jeg solgte gullet jeg fikk i bryllupsgave.
Det var kapitalen.
Vi bygget og bygget,
og i dag er vi verdt flere milliarder dollar.
Mona og jeg er helt klare på
at vi vil bli kjent her i verden for å ha hjulpet kvinner.
Vi ba meddommeren vår, Tara Lalvani, på presentasjonsfesten.
TARA LALVANI GRÜNDER
Hun er en fantastisk forretningskvinne.
Formålet med festen er å hjelpe
mange kvinner med å presentere bedriften sin.
Det føles som om jeg var i deres sko i går,
med en drøm og en visjon av noe jeg ville skape,
uten ressursene til å få det til å skje.
Vi har invitert vennene mine i dag
for å dele historiene sine med deltakerne våre.
Av og til kan én setning noen sier til deg
forandre livet ditt for alltid.
Jeg synes dette initiativet er så inspirerende,
for når man lykkes, er det ofte vanskelig å huske de andre.
Det viser hvor snille de er.
Hei, Diva Dee.
-Hei. -Hei.
-Står til? -Du er kul.
Hei.
Det er første gang jeg ser Zeina
etter Lojain Omrans motevisning.
Følelsen av avklaring er flott.
Det er ett problem igjen: meg og Safa.
Det er er trist, for jeg gjorde aldri noe mot Safa personlig
som fikk henne til å hate meg.
Danya unngikk meg.
Jeg vil fortsette å være grei med alle.
Jeg vil bare… gå videre.
Jeg vil ikke fortsette med dette lenger.
Det er en viktig dag for alle som er her.
Meddommere, vi har mange ivrige deltakere her i dag,
og vakre historier også.
En gang satt jeg på første rad og ventet på å presentere en idé.
-Jeg klarte å få finansieringen. -Jeg hadde ett mål. "Lykkes stort."
Jeg tenkte: "Vet ikke hvordan, men jeg skal bli berømt."
Siden jeg var mor, sa folk:
"Hvorfor har du alle virksomhetene? Du må konsentrere deg om barna."
Det hindrer deg ikke i å prøve å følge drømmene dine.
Det eneste som holdt meg i gang,
som jeg visste jeg hadde og ingen kunne ta fra meg, var lidenskapen.
Jeg føler at økonomisk uavhengighet
ga meg styrken til å være meg i ekteskapet
og som mor, for jeg har makt.
Nå skal deltakerne våre presentere bedriftene sine.
Vi sender deg en eske klær, basert på preferanser,
som vi tror du liker.
Du beholder det du vil ha, og sender resten tilbake.
Hoopla er en app for mental helse for barn og foreldre.
Jeg personaliserer ansiktsbehandlinger
med koreanske teknikker og produkter, som er organiske.
Pupilar er gjenoppfinnelse.
Vi kobler ungdom med bransjer med rollebaserte utfordringer.
Vi har hørt alle presentasjonene. Nå skal vi avsløre vinneren.
Hoopla, gratulerer med førstepremie.
Nå som presentasjonsfesten er over,
er det på tide å skifte klær og gjøre seg klar til kveldens fest.
Sima holder en fantastisk fest for mitt nye selvstendige kapittel.
Huset er fantastisk.
Det vakreste, mest fantastiske huset jeg har sett i Dubai.
Jeg ba Mo bli med meg
fordi jeg ville presentere ham for gruppen
og snakke med ham.
Jeg ville vise ham verdenen min.
Jeg ville at han skulle oppleve den.
-Hei. -Hallo.
Herregud. Hva er det han har på seg?
-Hvordan går det? -Du er fin.
-Takk. -Absolutt glamorøs.
Endelig sa han noe fint.
Og jeg har noen spørsmål til ham.
Jeg vil vite om du er over eksen din.
Det kommer og går.
Ærlig talt liker jeg deg som venn,
og jeg tror at om jeg skal fortsette å snakke med deg og møte deg,
vil jeg ikke ha den ekstra bagasjen din…
Når du sørger og allerede er opprørt
og såret av noe annet, kommer alt tilbake.
Men om du fortsatt elsker eksen din, er det ikke bra at vi møtes.
Jeg fikser det. Det er under kontroll.
-Så du vil fortsette å treffes? -Ja.
Farhana er kul. Hun er grei.
Energien er fin. Det er mange fine ting ved henne.
Jeg vet ikke. Du er kald av og til.
En mann bør få meg til å føle meg bra,
gi meg komplimenter og oppmerksomhet.
-Masse oppmerksomhet. -Du ser bra ut.
Jeg vet det, men det er ikke nok. Jeg har sagt det jeg vil si.
-Jeg sier jo at du er fin. -Takk.
Hvilke andre komplimenter kan jeg gi?
Jeg vil ikke avvise ham
bare fordi han har kjærlighetssorg.
Jeg synes det er urettferdig å gjøre. Så jeg tenkte: "Greit."
Du og jeg kjenner hverandre absolutt.
Hvor lenge har vi kjent hverandre?
Femten år. Du kom på en av kickboksingkampene.
Hvor mange ganger har dere gått ut?
-Rundt fem-seks ganger. -Ja, sikkert.
-Sett ring på. Kom igjen. -Herregud. Kom igjen.
-Fem-seks ganger alt? -Vi blir kjent.
Kan jeg spørre? For jeg kjenner dere. Er det potensial der?
-Kanskje? -Er det potensial?
-Kanskje. -Det er alltid potensial.
Denne fyren.
Farhana og Mo,
det var første gang jeg var med begge.
Jeg følte at Farhana var interessert.
Mo er bekymret.
Jeg tror han føler mye ansvar.
-Hei. Hyggelig å møte deg. -Står til?
-Endelig møter du Mo. -Jeg har hørt mye om deg.
-Fine ting, håper jeg. -Behandler du henne bra?
-Jeg behandler alle bra. -Bra. Det er viktigst.
Jeg behandler henne bra.
Jeg synes Mo var hyggelig, men jeg er usikker på om de passer sammen.
God kveld, alle sammen. Takk for at dere kom.
Familie, venner og mange av Monas støttespillere.
Det er en ære og et privilegium å feire Mona.
Jeg er nervøs. Jeg blir normalt ikke det.
Det er min første solovirksomhet.
Jeg har aldri gjort det før. Jeg var så medavhengig,
og jeg prøver å være selvstendig nå og bare følge drømmen min.
Jeg vil bare si takk til faren min…
…for at han er en jeg ser opp til, og som støttet meg fra første dag.
Jeg er så glad i Mona,
og jeg gleder meg til å være hos henne og hjelpe henne,
spesielt på det nye kontoret.
Forhåpentligvis lykkes hun.
-Jeg er stolt av deg. -Takk.
-Du kommer nok til å gjøre underverker. -Takk.
Vi skal støtte deg.
Takk. Jeg elsker deg.
Nå fester vi.
Hei, Zeina.
Jeg ba Zeina til Besties Café.
Jeg vil se om hun kommer eller ei.
Det er best for meg å sette meg ned og si til henne
at alt går bra.
Jeg ville personlig be deg til lanseringen av Besties Café.
Bedriften din og…
-Ebraheem. -"Bestevennene".
Jeg vet at du og han fortsatt ikke har blitt venner,
men vi er på god fot, tror jeg.
Jeg strekker ut en hånd til deg,
og jeg vil du skal ta del i det som gjesten min.
Det hadde betydd mye om du kom.
-Usikker? -Stillheten.
Det er hyggelig av henne å invitere meg personlig.
Jeg ser en helt annen side av henne,
og for første gang føler jeg at hun er roligere og har mer fred.
Vent. Kommer Safa?
Jeg vet ikke. Vi er ikke på god fot enda.
Men det at Safa satte seg ned med Ebraheem
og ble venner med ham…
Det var han som tok meg med på kontoret ditt.
Hvordan kan hun gå overens med Ebraheem, men ha et problem med meg?
Og være respektløs mot mannen min som ikke var innblandet?
Jeg var ikke innblandet.
Som du vet, skal vi åpne Besties Café. Jeg har jobbet hardt.
Er lanseringen offisiell?
Dette er… lokalavdekkingen
for å få velsignelsene til venner og familie.
-Jeg vil du skal komme. -Jeg er stolt av deg.
-Må jeg invitere bestevennen min? -Ja.
Vil du ikke skvære opp?
Jeg bærer ikke nag.
Jeg har ikke noe imot henne eller mannen. De er bare der.
Jeg føler at vi er ferdige. Det er på tide å gå videre.
Han bør slutte fred med Zeina
så vi kan ha et vennskap.
For hun er bestevennen min.
Jeg vil du skal snakke med henne og be henne til Besties selv.
La Danya be henne, så tar jeg imot henne,
for om hun er hos meg, er det jobben min.
Vennen.
I dag er Lojain og jeg med mamma til legen for å støtte henne.
Vi begynner på nytt.
Vi må tilbringe mye tid sammen.
Akkurat nå prioriterer jeg
at mamma skal forbedre helsen.
Det er greit.
Jeg er glad for at de har et forhold igjen.
Hun er glad for at datteren hennes tar seg av henne.
Neste skritt etter å ha vært sammen er å presentere moren min for døtrene mine.
-Hei. -Hei.
Hallo.
Hei, jenter.
Da jeg så dem, følte jeg at det er annerledes å være bestemor.
Dette er døtrene mine.
-Dette er jentene mine. -Ja.
-Er du glad for å endelig møte moren min? -Endelig.
-Ja. -Ja?
-Hvordan går det med dere? -Bra.
Da jeg så dem sammen…
Jeg kan ikke forklare følelsen.
Det var en blanding av alt.
Se på det pene fjeset. For et søtt fjes du har.
Jeg håper jeg aldri skilles fra dem igjen, om det er LJ eller jentene.
Jeg vil aldri forlate dem.
Vil dere gå og spise mens moren min og jeg snakker?
Greit.
Jeg vil bare se på deg og ta meg av deg som om du fortsatt var barn.
Jeg mistet deg da du var barn.
Og jeg slet mye uten deg.
Men det var ikke mitt valg, Lulu.
Hjertet mitt svir fordi jeg ikke kunne oppdra henne.
Det vil aldri forsvinne.
-Det var vanskelig. -Jeg vet det.
Jeg vil hun skal tilgi seg selv. Jeg tilgir henne.
Samme hva som skjedde, hvem sin feil det er, tilgir jeg henne.
Og jeg vil glemme fortiden.
Jeg vil ikke snakke om fortiden.
Det fine som skjer nå, er at du er her,
og vi skal styrke dette forholdet.
Ja.
Det er bra for oss begge at hun faktisk kom.
Det andre skrittet er å jobbe med forholdet
for å gjøre det sterkere, og begynne på ny frisk.
Mamma, jeg vil fortelle deg noe. Jeg har møtt noen.
Det er et avstandsforhold. Vi har vært sammen en stund.
Men det er av og på fordi han ikke bor her.
-Når skal dere gifte dere? -Vi snakker ikke om ekteskap.
-Ikke… -Nei.
Jeg har ikke hastverk med å gifte meg. Det er ikke en prioritet.
Ekteskap er et stort skritt nå.
Bra for deg.
Jeg er glad du har møtt noen som kan være ved din side.
-Kanskje du møter ham snart. -Forhåpentligvis.
Jeg er glad jeg kan fortelle mamma hva som skjer i livet mitt.
Jeg håper dette kan være begynnelsen på noe vakkert.
I dag åpner Besties Café.
Det var bare én idé, og heldigvis ble det virkelighet.
Jeg er kjempespent.
Jeg gleder meg til å vise vennene og familien vår
hva vi har jobbet med.
Rist…
Vi ba våre næreste venner og kjære,
og vi håpet at alle kunne komme,
men Mona og Lojain Omran må jobbe.
Vi skal bidra med noe Al Seef ikke har sett før.
Selv om jeg ikke likte ideen først,
og det hadde jeg mine grunner til,
er jeg her i dag fordi de fikk det til,
og jeg er her som venn og ektemann
for å støtte dem og ønske dem lykke til.
-Hallo. -Hallo.
Dette er Umm Kulthum.
-Hei, bestis. -Hallo.
Hei.
-Hvor skal jeg sitte? -Med Bliss.
-Sett deg hos meg. -Er Bliss bestisen min i dag?
Vi er deltidsbestiser i dag.
Gratulerer.
-Vet hun ingenting? -Gratulerer.
Men, Salem, du var en del av denne reisen.
Du var mot det, men det skjer.
Om jeg var en pådriver, er jeg glad.
Du var det.
Heldigvis tok de meningen min på alvor,
og de jobbet hardt for å vise at jeg tok feil med det jeg sa
og bekymringene mine.
Så det er min plikt i dag å være der med dem
og støtte dem, samme hvilke bekymringer jeg hadde før.
Vi var enige om at ansvaret skal deles mellom dem.
-Salem… -Ja.
…jeg har ikke noe med dette å gjøre.
Sikker? Jeg skal minne deg…
Jeg har på meg hvitt i dag…
-Jeg har… -Fred?
Jeg har fred med meg selv i dag.
Bra. Så lenge alle er fredelige.
Selv om Bliss ikke støttet Besties Café først,
var han en av de første som kom for å støtte oss.
Han er livspartneren min
og støtter meg alltid.
I dag har Fahad og jeg bestemt oss for å dra på Besties Café.
Det er på tide å gå videre.
Vi kan være en mye bedre gruppe om alle støtter hverandre.
Jeg dro til Besties Café for Danyas skyld,
selv om jeg vet at Ebraheem er der.
Han har ansvar for å være gjestfri.
Personlig skal jeg vise like mye respekt som alltid.
-Er det ikke kult? -Jeg elsker det.
-Hei. -Hallo.
-Hei. -Hei.
-Lykke til. -Takk.
Beklager. Jeg er hes.
-Hei. -Hvordan går det?
-Unnskyld. -Hvordan har babyen det?
Bra, takk. Gudskjelov.
Ja, hun nyter.
-Hvordan går det? -Bra.
Det er fortsatt noe uoppgjort mellom meg og Safa.
Jeg har gjort det klart mange ganger at jeg vil ha fred.
Håper vi går videre.
-Gratulerer. -Takk.
-Hei. Takk for at du kom. -Hei.
Visste ikke om jeg burde. Jeg vet ikke hva du synes om meg,
men det er snart ramadan, og du og jeg…
Vi har sikkert mer til felles enn du tror, så…
…jeg ville snakke. Jeg vil ikke at du skal føle
at noe påvirker hva jeg synes om noe.
Jeg følte meg ikke bra,
om du ville godta det eller ikke,
og det var ikke et bra sted for meg da.
-Det var det jeg ville si. -Jeg opplevde det da jeg fikk barn.
Jeg vet det…
Spør Fahad. Han vet alt om hormonene mine.
Det er vanskelig, så jeg skjønner det.
Jeg setter pris på at du kommer og snakker med meg.
Nå holder det.
Det er snart ramadan.
Denne måneden handler om fred, tilgivelse og kjærlighet.
Greit?
Takk, kjære.
Bestisen min ble bestiser på Besties Café.
Det er fint å se dere sammen.
Jeg ventet ikke at hun skulle si unnskyld
for det hun har gjort, og forklare.
Hun er mor. Hun har det vanskelig.
Hun har et spedbarn.
Jeg forsto det, og jeg tok imot unnskyldningen.
Tusen takk for at dere kom. Det betyr mye for meg.
-Setter pris på det. -Pent av dere å komme.
Forhåpentligvis blir det et år med fred, bestevenner, og at alle kommer overens.
-Snakk med ham. -Jeg har det.
Jeg tenkte: "Ebraheem, du må vise Zeina
den største respekt, og ta imot henne, for hun er hos meg."
Jeg vil planlegge fremtiden.
Om du er enig i fremtiden og det vi skal gjøre sammen,
er du velkommen.
Og om ikke er du også velkommen.
Jeg åpnet meg for første gang,
for jeg fikk snakke med henne og si hva jeg tenkte.
Jeg vil ikke gå inn på temaet igjen
og gå baklengs.
Glem det som skjedde og gå videre.
Om tiden gikk bakover, ville du ha sagt det du sa om meg?
Da ville jeg ikke engang gått på kontoret ditt.
-Er det bra mellom Ebraheem og Zeina nå? -Aner ikke. Ser sånn ut.
Kan ikke holde følge lenger.
Hva snakker de om? Kan ikke lyve. Jeg vil vite hva som skjer.
-Fredelig håndtrykk. -Takk.
Måten han snakket på, var nedtonet. Han har fått nok trening.
Det er tross alt tredje gang han prøver å snakke med meg.
Marwan er litt… Han er sint på deg.
-Siden vi… -Er fredsmegleren sint?
Ja, han er sint.
Du skal være fredsmegleren så vi har det bra.
Jeg vil ikke opprøre noen.
Samtalen vår på LJs arrangement var fæl.
Jeg følte bare at jeg var en skolejente igjen,
og det var ekkelt.
Beklager om du følte jeg sa noe… Det burde ikke skjedd.
Det er magisk.
Jeg trodde aldri jeg ville høre Safa si unnskyld.
Jeg vil ha en klem. Beklager at du følte dette.
Du er så søt, Safa.
La tvilen komme folk til gode.
Det at hun hadde mot og anstendighet nok
til å si unnskyld, tar jeg som det er.
Setter pris på deg Safa.
-Alle er bestiser på Besties Café. -Besties Café!
Hva er det som skjer?
Vi tar et gruppebilde.
Med Polaroid. Vi skal henge det på Besties-speilet.
Vi skal ta bilder med alle i dag.
Som en del av duftene vi lanserer i år,
har jeg en fotografering i dag for en parfymekolleksjon
som jeg og Hassan har utviklet.
-Kutt. -Du er flink.
Det føles så fint å ha på brudekjole med Hassan igjen
og få flere minner å dele med barna våre i fremtiden.
-Kom hit, bruden min. -Takk, brudgommen min.
Jeg synes Mona er verdens vakreste brud.
Jeg elsker det første produktet vi har jobbet med sammen.
-Ja. -Det er vårt første barn.
Apropos barn…
Har du tenkt på samtalen vår?
Vi har unngått denne samtalen siden sist gang.
Jeg tror det er på tide å bli enige
og sørge for at vi er på bølgelengde.
Jobben har vært stressende i det siste.
Vi er enige i at vi planlegger å få barn i år.
-Prøve? -Ikke sant? Prøve, ja.
Slutten av året.
Ja. Men om vi kan sette opp farten litt…
-For eksempel? -To måneder.
-To måneder er nærmest i morgen. -Ja.
Herregud.
Kanskje seks måneder?
Om vi kan møtes på halvveien og si om tre-fire måneder.
Det er en perfekt balanse, akkurat i midten.
Greit. Om fire måneder begynner vi å prøve.
Jeg skal sende en kalenderinvitasjon. Men han må være romantisk.
Mona ringte etter at jeg sa at jeg aldri har brukt hvit kjole
i noen av bryllupene mine.
Gleder meg til å føle meg som en hvit brud.
Jeg setter pris på at Mona gir meg muligheten.
Derfor nølte jeg ikke.
Herregud.
-Hallo. -Min dronning.
-Vennen. -Herregud. Se på deg.
-Velsigne deg. -Velsigne deg.
Sett på maken.
Bruden min.
-Vi er bruder i dag. -Dobbelbruder.
LO er et vakkert menneske.
Hun er nydelig inni og utenpå, og hun ligner en dronning.
Jeg er glad for å se henne i den nydelige hvite kjolen.
Jeg kan ikke få sagt hvor glad jeg blir av å se deg bruke denne.
Derfor gir jeg alltid venner dette rådet:
"Skal du gifte deg, ikke inngå kompromiss om brudekjolen."
-Den er et must. -Ja.
Jeg angrer på at jeg ikke brukte hvit kjole første gang.
Og siden jeg ikke gjorde det første gang, var jeg for flau senere.
Bruk den og ikke tenk på hva andre sier,
for folk vil snakke samme hva du gjør.
Gjør det som gjør deg lykkelig.
Siden ramadan begynner i morgen,
skal jeg den første uken holde min årlige suhur.
-Ja. -Så…
Jeg vil invitere deg og Hassan. Ta med vennene deres.
-Jeg kommer. -Om Gud vil.
Jeg gleder meg til suhur.
-Det hadde vært flott. Takk. -Vennen.
Årets beste måned begynner,
og det er ramadan.
Den velsignede måneden ramadan er dyrebar for oss,
religiøst og åndelig.
Det er en måned for tilgivelse og nåde.
Min årlige tradisjon
er å holde suhur, og jeg ber alle.
RAMADAN SAMLER OSS MED LO
I kveld skal vi på LOs suhur, og jeg gleder meg til å se alle
og ha en flott begynnelse på ramadan.
Jeg vet ikke hva fremtiden bringer for Mo og meg.
Om noe skjer, skjer det. Om ikke er vi venner.
LO ba oss på suhur, så jeg tok med moren min
for kona mi er i Abu Dhabi.
-Så fint. -Det er nydelig.
-God ramadan. -Takk. Hei.
I dag skal jeg på suhur med moren min.
Endelig får vennene mine møte moren min.
-Hallo, alle sammen. -Hei.
Møt moren min.
-Dette er moren min. -Herregud.
Jeg vet at dere har ventet på å møte henne.
Da jeg kom inn med moren min, ble alle sjokkert.
Men reaksjonen deres var fantastisk.
-Fint å møte deg. -Deg også.
Nå ser jeg hvor LJ fikk utseendet.
Takk. Nei.
De ble litt sjokkert.
De kunne ikke tro det. De tok godt imot meg.
Alt godt for den hellige måneden.
God eid til alle, og måtte dere
og deres kjære få god helse, lykke, velvære og velstand.
Gratulerer med åpningen, Danya og Ebraheem.
Jeg hørte godt nytt også.
Takk.
Alle er venner igjen, ikke sant?
-Ja. -Ja.
Vi er mennesker. Vi gjør feil, men vi må ta dem tilbake og unnskylde.
Vi ville dele babynyheten vår med alle.
Skal vi si det?
-Jeg tror jeg vet det. -Si det.
Jeg er gravid.
Overraskelse etter overraskelse.
-Bra for dere. -Takk.
Jeg kunne ikke vært stoltere av min vakre kone
og reisen hennes det siste året,
for det var ikke lett.
Vi kan snakke om pressepresang senere.
-Ikke begynn. -Nei.
Ikke begynn.
Bravo.
Bli med meg.
Jeg hater å krangle med Fahad. Han er den viktigste for meg.
Jeg må ta ham til side og ordne opp.
Jeg vil ikke krangle om det samme.
Jeg vil du skal forstå meg bedre.
-Hva snakker vi om? -Jeg vil opereres.
Jeg snakket med venner.
Jeg fant ut at det er en risiko, og derfor har jeg hetta.
-Det er ikke så lett. -Kan vi undersøke?
Jeg har det. Jeg ringte rundt. Ingenting er uten risiko.
Jeg eier henne ikke og kan ikke si hva hun skal gjøre,
men fordi jeg elsker henne
vil jeg ikke risikere selv én prosent sjanse for at noe går galt.
Slikt er veldig alvorlig.
Om noe går galt eller skjer med deg,
hvordan skal jeg oppdra døtrene mine?
Om jeg døde,
ville jeg blitt et spøkelse og ikke latt deg tenke på å gifte deg på nytt,
om det er trusselen din mot meg.
Greit.
Jeg sier ikke blankt nei,
men ikke tving meg til det og si at alt må gjøres nå.
Jeg gjør aldri noe uten din tillatelse.
-La oss si… -Vi tar oss god tid.
Jeg føler at Fahad er rasjonell og logisk.
Han må undersøke for å ta en avgjørelse.
Det er sånn han fungerer.
Det er noe mer jeg vil si deg.
Hva mer?
-Jeg er villig til å dra til India. -Å?
Jeg og jentene blir med når du drar,
når du trenger oss.
Jeg kan ikke forestille meg livet uten deg.
Takk.
Jeg hater det når du drar, så jeg skal følge med på deg.
Takk.
Jeg tror at Safa vil pendle nå.
Hun vil at barna skal være med faren,
og hun vet hvor glad jeg er i dem.
Det er en god start.
Jeg kan dra frem og tilbake til India
med to småjenter, for jeg elsker ham.
Og familien kommer først.
Det kommer an på tilbudet, og hva de gjør for å støtte deg.
Så klart.
Jeg har hørt det før.
-Vent. Er det Hasnain? -Du tuller.
-Hvem er denne fyren? -LJ.
Hasnain kommer på en veldig alvorlig måte,
rett inn på suhuren, og så tar han hånden min.
Kjæresten hennes.
Plutselig… Jeg vet ikke. Ut av det blå skjer det noe.
For en overraskelse.
Jeg planla en overraskelse for Loujain.
Hun var så vakker.
HASNAIN LEHRI LJS PARTNER
Jeg pleide å høre mye om ubetinget kjærlighet.
Og i dag opplever jeg det.
Jeg trodde aldri at din lykke skulle bli min lykke.
Det han sa, var følelsesladd.
Men så tenkte jeg: "Hvorfor skjer dette nå?"
Jeg vil våkne hver morgen og se deg i livet mitt.
Jeg trodde aldri at noen kunne være så viktig.
Jeg trodde aldri at jeg ville kunne føle hjerteslagene dine.
Jeg vil bli far. Jeg vil bli ektemann.
Jeg vil ha dette ansvaret for alltid,
og skinne og gjøre deg lykkelig.
Jeg vil være klippen din, og jeg elsker deg.
Det er et stort skritt for meg.
Jeg trodde aldri jeg skulle ta det.
Loujain…
…vil du gifte deg med meg?
Si ja.
Tekst: Heidi Rabbevåg