-Kom. -Vi ses.
Bravo.
-Går det bra? -Ja da.
Kroppsspråket ditt er liksom…
-Skal noen få bank? -Nei, det går bra.
-Sikkert? -Jeg visste at han kom, men dette…
Er dere prosjektpartnere?
Han jobber også med GoldPesa.
Heroies, Farhanas eksmann, er der.
Som partner er han jo med på lanseringen.
Jeg er litt… Jeg blir litt… Jeg blir litt nervøs.
-Hva? -Nei, blir du fortsatt nervøs?
-Hvorfor det? -Jeg vet ikke.
Det er lenge siden sist. Jeg har ikke møtt ham privat, og…
Jeg forventet ikke dette.
Hva så?
Jeg merket at han fortsatt påvirker henne,
og forsto ikke hva som gjorde henne så emosjonell.
Så mye styr bare fordi han er her?
Hva var dette?
Det samme som har pågått i årevis.
Han vil at Aydin skal akseptere kvinnen han nå er sammen med.
Er du virkelig på denne festen og snakker om noe
utenom det vi er her for?
Hvorfor må du være gledesdreper?
Saken er at jeg sa til ham at jeg ville godtatt enhver annen dame.
Hva er det med henne?
-Historikk. -Skjønner.
-Er hun årsaken til skilsmissen? -Ja.
Aydin kalte henne "mamma" da hun fikk se et bilde.
-Da raknet det for meg. -Å nei!
Det raknet for meg!
Aydin har én mor, Farhana, og ingen kan ta hennes plass.
Langt over streken.
Aydin er min øyensten. Jeg gjør alt for Aydin.
Jeg skal verne om hans energi.
Men hvis han mener alvor med henne, må de jo bli kjent.
Nei, jeg nekter.
OK. Men enten hun forårsaket skilsmissen eller ei,
må du forsone deg med det. Gå videre.
Ok, det var dråpen. Hallo?
Avbryt oppdraget. Ikke gjør noe mot ektemannen.
Farhanas mann. Avbryt oppdraget. Ok, takk.
Det er tungt. Det er ikke enkelt.
Han må vite at jeg aldri lar noen skade deg.
Han må forstå at du har støtte.
-Det må han vite. -Så klart.
Jeg gjør det klart at du har brødre i Dubai.
-Som ikke lar noen… -Så klart.
Sammen med ham er hun ikke den Farhana jeg kjenner.
Jeg likte ikke den situasjonen.
Jeg må spørre Heroies hva som skjedde.
Ja.
Skal vi ta en prat der borte?
Det som skjer mellom dere er ikke min sak.
Men var planen å gjøre henne opprørt i dag? Eller var det tilfeldig?
Dette er mitt arrangement, så her skal jeg være.
For Aydin og Farhanas skyld ga jeg henne eierandeler.
Slik at dersom noe skulle skje, går det bra med henne og sønnen min.
Men vi har ikke fått snakket sammen.
Dette er en god anledning. Når ellers får jeg møtt henne?
Farhana og jeg møtes aldri. Vi har ikke snakket på lenge.
Det blir med e-poster.
Så planen var å dra og få henne på tomannshånd.
Og det skjedde vel egentlig ikke.
Som vanlig, samme hva vi snakket om,
tok hun det opp med vennene sine på si.
Og så ble det blåst opp.
Hvorfor blander Ebraheem seg alltid i alle dramaer?
Du må se det fra hennes side.
Jeg er ikke skurken her. Jeg er den snille her.
Dette er ingen krig. Det er ikke meg mot henne.
Jeg vil bare løse denne tvisten.
Ebraheem og Heroies må ikke krangle på mitt arrangement.
"Dette må bare ikke skje i kveld."
Jeg gikk for å se hva som sto på.
Vi kan ta det opp en annen dag, men nå holder det.
Kompromisser fra begge.
-Bare ett kompromiss er umulig. -Av tåpelige grunner.
-Hva? Det er en gyldig grunn. -Gi meg grunnen.
-Jeg har lov til å være sint! -Hvorfor?
Han vil at Aydin skal godta kjæresten han var utro med.
-Jeg var aldri utro. -La henne…
Slutt å dikte opp.
-Hele verden vet. -Hør her, Farhana.
Det er fakta! Hvorfor vil han ikke innrømme det?
Han var utro. Ikke én gang, ikke to ganger. Mange ganger!
Prøver han å beskytte henne?
-Men hvorfor prate piss? -Det er jo sant. All vet det.
Jeg forlot deg ikke for henne.
-Du gjorde det. -Slutt å ljuge!
Ikke terg meg. Jeg forlot deg på grunn av deg. På grunn av oppførselen din.
Det holder nå.
Farhana virker helt slagen når hun møter ham.
Men det ingen av dem forstår, er at gutten tar skade.
Og det er galt.
-Hva skjer? -Du ser sykt fin ut!
-Takk, men det er bortkastet tid å prøve. -Jeg gir meg ikke.
Takk, men det er bortkastet tid.
Ebraheem ser på Farhana som en søster. Kanskje han kan dempe gemyttene.
Mine damer og herrer, takk for at dere kom hit i dag.
Vi er fra oss av begeistring i denne feiringen av GoldPesa.
-Hurra! -Farhana!
Takk, folkens. Takk, alle sammen.
Nå setter vi i gang med middagen, og etterpå blir det fest. Kos dere!
Under middagen visste jeg ennå ikke hvem som sendte pakken.
Så det passet bra å spørre Ebraheem om han sendte den.
Skjønt, ærlig talt har jeg høyere tanker om ham enn som så.
Ebraheem?
Sendte du noe til mitt kontor?
-Jeg mottok noe merkelig. -Hva da?
Når jeg vet hvem som sendte den, kan jeg tolke budskapet.
En gave ville jeg overrakt personlig.
Zeina aner ikke hva hun står overfor.
-Når kommer du på besøk? -Er kontoret større enn det forrige?
-Når du har tid. -Det hadde vært hyggelig.
Zeina har ikke forandret seg.
Men jeg tror hun har nådd et punkt der hun innser at hun ikke kan slå Ebraheem.
Jeg vil gratulere henne med nytt kontor.
Når jeg besøker deg, skal jeg forklare deg forskjellen på mindre god og god.
Forhåpentlig blir du glad. Slapp av.
Jeg er glad vi ga hverandre en sjanse, og vil gjerne bli bedre kjent med deg.
Jeg satte pris på at han viste en annen side av seg.
Ulik enn den Ebraheem jeg kjenner.
Og jeg er trygg på at Ebraheem ikke sendte pakken.
GOLDPESA ENKEL KRYPTO
Kan jeg få alles oppmerksomhet?
Vi har årets DJ, min bror DJ Bliss, på plass!
MONA KATTANS KONTORER
Fjoråret var viktig for meg.
Jeg jobbet hardt for å gjøre meg helt uavhengig,
og fikk meg eget kontor.
Jeg fikk mye støtte fra pappa, Daddy Cool,
og det har endret alt for meg.
Jeg har en avdeling for produktutvikling,
jeg har parfymebiblioteket mitt, som er så viktig for meg,
en garderobe og et hårvaskekar.
Det eneste jeg glemte, var en seng. Og jeg skulle ønske jeg kunne sove der iblant.
I dag gratulerer jeg Mona med åpningen av det nye kontoret.
Kom inn!
-Tittei! -Hei! Herregud!
-Hei! -Godt å se deg, min skjønne!
Du ser fantastisk ut! Denne var kjempefin.
-Jeg elsker kontoret ditt. -Takk, snuppa! Takk!
Hver krik og krok bærer Monas preg.
Du ser utrolig ut. Nydelig!
-Utrolig! -Så gøy!
Alle forteller deg nok at arabisken din er veldig søt.
-Du må øve litt mer. -Jeg er blyg.
-Hvorfor er du blyg? -Folk ler av meg når jeg snakker.
-Nei. Ingen. -Jeg lover. Alltid.
Om Gud vil?
Du var på Farhanas fest.
Det var sjokkerende at eksmannen Heroies var til stede, og er partner i selskapet.
Å bli partner med eksen er for viderekomne.
Problemet er at da eksen dukket opp, ble hun helt satt ut.
-Ja. -Nesten på gråten, og…
Hun har ikke pleiet sine sår.
Farhanas problem er at hun flykter fra følelsene sine.
Tar du ikke tak i problemer, men bare flykter, hvordan blir livet da?
Jeg har vært mye borte de siste årene fordi jeg gjennomgikk noe i livet.
Så jeg trengte tid til meg selv for å håndtere både frykt og følelser.
Da jeg valgte å ta ut skilsmisse, gråt jeg i to uker til ende.
Jeg isolerte meg.
Så jeg trengte… Vel, ikke engang tid til å leges,
jeg måtte gi meg selv tid til å forstå hva jeg gjennomgikk.
-Skuespillercoachen hjalp meg. -Virkelig? Jøss!
For å spille, må man fordype seg
i følelsesminnet man har utviklet i årenes løp.
Det er kjempeinteressant.
-Kom inn! -Pappabanking!
-Hei, pappa. Kom inn. -Hei!
Pappa har alltid likt å møte vennene mine.
Han er farsfigur for alle venninnene mine.
-En ære. -Æren er på min side.
Han gledet seg til å møte Mahira. Han har hørt så mye. Jeg er spent.
Hvordan er det å jobbe med Mona?
Å jobbe med Mona er fantastisk.
Hun er vidunderlig.
Hun er glødende engasjert, og hun skjemmer meg bort.
Å, kjære deg.
Daddy Cool elsker å komme på jobb hver dag.
Det er så viktig for ham å føle at han er en del av noe.
Han er så glad, og det gjør meg så glad å se ham glede seg over et nytt kapittel.
Jeg synes Mona skal få barn.
Jaha, du!
Du store!
Det er drømmen min.
Hun elsker å jobbe, og hun jobber for mye.
Livet er kort, og arbeid har ingen slutt.
Man må prioritere.
-Det neveklasket skremmer meg vekk. -Nei, det klasket betyr…
Greit, det der er ikke måten å overbevise henne på.
Vær så snill, gjør ikke sånn.
-La henne bestemme. -Ja.
Samfunnet presser oss allerede til å få barn og gifte oss, blant mye annet.
Bør jeg ikke oppmuntre?
Som det irakiske ordtaket: "Vi ba om hjelp, men vi fikk en farao."
Det er fortsatt mye press, og i fjor måtte jeg fjerne flere fibromer.
Jeg kan faktisk begynne å prøve om en stund.
Vi får se.
Jeg forstår Mona fordi jeg har vært der selv.
Jeg var vert for frokost-TV.
Jeg har alltid bygd karriere.
Jeg kunne jo ikke gå på lufta høygravid. Men så ble jeg gravid.
-Ikke planlagt? -Nei.
Tro meg, den dag i dag ville jeg ikke planlagt å bli gravid.
Jeg ble en mester på tidsplanlegging.
-Det er jeg òg. -Gang det med ti når du blir mor.
Kalenderen min er full fra morgen til kveld, hver dag.
Når skal jeg få tid til å ta meg av et barn?
Hele mitt liv er bygd rundt kalenderen.
Jeg må vite nøyaktig hva jeg skal, time for time.
Så jeg stykker det opp.
Hassan og jeg jobber med å samordne kalenderne våre.
For vi har veldig ulike rutiner.
Han er i én tidssone, jeg er i en annen.
Jeg føler at vi må møtes mer på halvveien.
Jeg spør om mye rart. Jeg ber om kalenderinvitasjoner til alt.
Jeg ville gjerne at Hassan skal legge kosekvelder i kalenderen i god tid.
Gir du meg to uker, desto bedre, for jeg liker å være forberedt på alt.
-Jeg må ha kalenderinvitasjoner. -Så jeg sto oppført?
-Selvfølgelig. -OK.
ALRAMAK-STALLEN
I dag sa Salem at han ville prate.
Jeg sa: "Greit, vi møtes i stallen."
Ebraheem og jeg pleide å stå hverandre nærmere.
Innimellom gjør han ting som får meg til å tvile på intensjonene hans.
Jeg fikk ikke snakket med ham sist,
så dette var en gyllen anledning til å slå av en prat. Høre om alt var bra.
Hei!
DJ Bliss!
Det er anspent mellom Marwan og Ebraheem på grunn av Besties.
Av og til ringer Marwan meg, av og til Ebraheem.
Jeg så dette som en sjanse til å høre fra Ebraheem og Marwan.
La dem forsone seg og starte på nytt uten sure miner.
Alltid sen.
Han lærer av Danya.
Hva?
-Lærer å komme sent av Danya. -På'n igjen!
-Bare vent.
Straks jeg dukket opp, kom det en slengbemerkning.
La meg si deg noe om Ebraheem. Han har et godt hjerte, men tungen…
Sånn er Ebraheem!
Når ordene kommer ut, kan de såre deg, skjære deg…
Man må ta alt han sier med en klype salt.
Du høres frustrert ut, Marwan.
Som om du har mye på hjertet.
Danya er faktisk litt sint på Ebraheem.
Du irettesatte henne for forsentkomming foran de ansatte på Besties Café.
Hun sa hun er innom kafeen daglig.
Hun løy foran dem. De må ikke tro det er greit å lyve.
Hun er min beste venn, men dette er forretninger.
Men straks du så oss, sa du det foran Salem.
Det er jo ikke hans sak.
Hun heter Miss Sein. Det er tittelen hennes.
Hva problemet er? Ikke hva jeg sa eller ikke sa.
Bare at du er sen. Ikke snu på det.
Jeg er sur fordi du vet at du er forsinkelsesdronningen.
Så klager du til mannen din for å så splid mellom oss?
Dette er første gang hun jobber med noe sånt.
Du må lære henne mye nytt.
Men Marwan, dette er bare begynnelsen.
Jeg vet hva som følger, så ta kritikken til deg.
Det skinner igjennom. Tilsynelatende er vi bestevenner som hygger oss,
men i kulissene rakner jo alt.
La meg si deg noe. Danya er kona mi.
Så hvis noe plager henne, og jeg må tale hennes sak, så gjør jeg det.
Hva gjør du med det?
Umulig å prate seriøst med Ebraheem!
-Jo, det går fint. -Nei!
Du kan bare ikke vinne.
-Det er problemet! -Nettopp!
Som å krangle med et barn.
Begge kommer med stikk.
Når vi er sammen, sier du ting.
Det gjør han òg.
-Hva sier han? -Få det ut, kompis.
Hvordan si dette?
Ebraheem, han er utrolig frustrert over at han knapt får sett kona,
og at du tar opp 200 % av tiden hennes.
-Tar jeg opp tiden hennes? -Ja!
Du lever livet som rene ungkaren.
Hvorfor ha butikk hvis det går utover familien?
Hvem sa det?
Jeg sa "hvis".
Ebraheem er høyt og lavt hele tiden.
Det er ikke bra så tidlig i ekteskapet å bare treffe kona én gang i uka.
Kona klager ikke. Så hvorfor bekymrer du deg for det?
Marwan, er du misunnelig?
-Skulle jeg være det? -Høres jo sånn ut.
Ebraheem briljerer i alt han gjør.
Det er vanskelig å holde tritt, og det vet jeg. Jeg legger lista skyhøyt.
Var jeg en annen, ville jeg vært misunnelig på meg.
Hva vil du at Ebraheem skal gjøre?
Være litt mer fintfølende overfor Danya.
Ikke glem at vi er gift og har en familie.
Bliss er misunnelig fordi Danya står meg nær.
Kanskje fordi Danya nevner meg støtt. Er han luta lei? Sannelig om jeg vet.
Det var det jeg sa. Du vil ikke prate.
Ikke ring for å syte om det igjen, Marwan.
Si det som det er. Vær klar som dagen, Marwan.
-Salem, jeg sa det jeg kunne. -Du har ikke sagt noe klart.
Marwan får ikke satt ord på det. Ikke Ebraheem heller.
Han prøver å ta lett på det med vitser og humor,
men det gjør vondt verre.
Og jeg er bombesikker på at vondt vil fortsette å bli verre
helt til Marwans tålmodighet tar slutt,
og han en dag æreskjeller Ebraheem. Det er det som bekymrer meg.
Siden LJ gikk glipp av festen, skal hun og jentene ha lekestund med meg og Aydin.
Jeg gleder meg, for vi skal male.
-Hei! -Hei. Gi henne en klem.
-Hei, Aydin! Hvordan går det? -Hei.
Vi har savnet deg!
Mine døtre Talia og Lana er Aydins venner. De stortrives sammen, og de er så søte.
Ungene storkoser seg virkelig.
Griser i vei med maling.
Det gjør godt å se Aydin så lykkelig.
Han likte å male. Det var rene terapien.
-Hvordan går det? -Det går bra. Bare…
Ærlig talt kan jeg bli ganske overveldet
av Aydin, som jo er på spekteret.
Da Aydin var to år, fant vi ut at han er på spekteret.
Han er en spesiell gutt, og møter jo mange utfordringer i hverdagen.
Utfordringer som jeg også møter som mor, særlig som alenemor. Men han er så herlig.
Han er gaven Gud har skjenket meg.
Jeg har opplevd mye smerte i livet.
Og nå skaper min eksmann Heroies store problemer for oss.
Du er en fantastisk mor.
-Takk. -Virkelig.
Jeg får bare disse følelsene iblant.
Jeg vet det.
Du er en sterk kvinne.
Jeg beundrer deg så veldig, Farhana.
Kom hit.
Ikke gråt. Jeg er søsteren din. Jeg stiller opp uansett, OK?
Takk, LJ.
Jeg er heldig som har en så fin gutt.
Samme hva ville jeg aldri ønsket meg noe annet enn Aydin.
Han har utrolig hukommelse. Han er et geni.
Jeg er så glad og så stolt over å kalle ham min sønn.
Jeg gråter ikke. Jeg elsker deg.
Men når jeg er trist, blir han trist.
Kan ikke folk bare være litt greie? Jeg er helt knust, LJ.
-De tror… -Jeg vet.
Det er så tungt for meg, Jeg tuller ikke.
Jeg har mitt å stri med.
Jeg trenger ikke at folk som Zeina og Safa prøver å knuse meg.
De ydmyker meg bare fordi jeg er grei mot dem.
Du skjønner ikke hvor mye du inspirerer folk.
Jeg vet hvor mye du sliter i livet.
Farhana er en kjær venn.
Hun er alenemor som jobber beinhardt.
Jeg setter pris på vennskapet vårt, og støtter henne.
Jeg sier dette fordi jeg kjenner deg så godt nå.
De skal alltid gjøre ting som går utover prosjektene mine!
-Hvorfor? -La meg spørre deg om noe.
Hvis Safa var fornøyd med livet, tror du hun ville baktalt deg?
Eller noen andre?
De har holdt på sånn i to år nå.
Jeg vet hva hun har gjort!
Hun kontakter alle designerne du møter.
Hun bruker dine kontakter til å komme opp og frem.
-Hva viser det? -De tråkker på meg.
Så tror hele verden at hun er topp, mens jeg er et null.
Jeg vil det beste for sønnen min.
Alt jeg gjør, er for hans skyld.
Jeg skulle ønske verden kunne forstå det før de dømte meg.
For øvrig var jeg ute med Jwana i går. Du vet jeg savner dagene våre.
Etter å ha snakket med Jwana om å skvære opp mellom henne og LJ,
ville jeg høre med LJ også, for å se om ting kunne fikses.
-Er det mulig å fikse ting? -Det er jo ingenting å fikse.
Jwana og jeg kjenner hverandre bare perifert.
Vi er bare på hils. Vi har ikke noe å snakke om.
LJ ljuger.
Hun vil ikke snakke om det, men de var nære venner.
Jeg har ikke noe imot henne.
Man kan være venner med noen i fem år,
og brått blir den personen en fremmed.
Og det er helt greit.
Det som skjedde mellom meg og Jwana
er ikke noe jeg vil gå nærmere inn på.
Iblant er det bedre å tie.
EBRAHEEMS VIRKSOMHET
Etter GoldPesa-arrangementet ba Heroies om et møte.
Men jeg kjenner ikke hele historien.
Så jeg tok med meg Jwana, slik at han ikke kunne bløffe.
For hun kjenner historien, og var vitne til det som skjedde med Farhana.
Står til?
-Bra. Og med deg? -Jeg vet ikke riktig.
Jeg skal altså treffe en som våkner nå, etter så mange år?
Jeg må vite hvorfor Heroies sier at han aldri var utro.
Unnskyld meg?
-Nettopp. Du er vitnet. -Vennen…
-Jeg lytter. Du trenger ikke si noe. -Jeg vil ikke prate med ham.
-La meg høre. -Jeg vender ham ryggen.
Det er jo årevis siden. Nå går det endelig opp for ham, så han vil ta grep eller noe?
Greit. Kanskje Gud fikk ham til å se lyset.
Vi får se.
Farhana vil ikke at Aydin tilbringer tid med min bedre halvdel.
Derfor tok jeg kontakt med Ebraheem. Jeg håper han kan hjelpe.
-Står til? Takk for at du kom. -Bare hyggelig.
Jeg skulle møte Ebraheem, men det var en dame der!
-Ja. -Hvordan går det?
-Har hun ikke hender? Du store. -Ingen hender.
Farhanas venn. Derfor vil hun ikke ta meg i hånda.
Hvis hun tror det stiller henne i et godt lys, får det så være.
Jeg vet ikke om du ser på meg når du har brillene på.
Du ser på ham. Skal jeg snakke med deg via ham? Er det et bedre alternativ?
Hvis jeg misliker noen, kan jeg ikke engang se på dem.
Bare hils og sett deg, du.
Dette handler om Aydins beste.
-Jaha? Hun ville ikke ta meg i hånda. -Hun er såret.
Såret? Jeg har møtt henne én gang før! Hva er hun såret over?
Bare over det Farhana sier.
Klart hun påvirkes. Hun er kvinne og føler med henne.
-Forståelig. -Det er vennen hennes.
Intet er verre enn svik.
Jeg vet hva han gjorde mot Farhana.
Han kan lyve til verden, men ikke til meg.
Farhana sier at hun ikke vil la sønnen omgås med kjæresten din.
Jeg ser ditt poeng med hvordan du skal få tilbrakt tid med din sønn
hvis kjæresten må gjemmes bort. Det henger ikke på greip.
Hvor mye tid har du med ham?
To ganger i uka, men jeg skulle gjerne møtt ham oftere.
Alene eller sammen med henne?
Alene.
-Alene. -Hvorfor la dem bli kjent?
-Ja, hvorfor det? -Hvorfor ikke?
Fordi hun har en annen livsstil, sa moren. Hun vil ikke oppdra…
En annen livsstil enn Farhana? Du store min, går det an?
Farhana ville bli influenser, men bare jeg var fremgangsrik.
Jeg hjalp med alt. Hun begynte å gjøre det bra.
Farhana sa du var utro med den damen.
Du nektet for det og kalte henne løgner.
Nei, det skjedde ikke, men du får hennes versjon.
Idet mine prosjekter begynte å gå dårlig
og pengestrømmen stoppet opp, begynte Farhana å endre seg.
Og det er greit.
Noen mennesker drives av penger, andre ikke.
-Du var utro mot henne. -Nei.
-Jo. -Hvordan vet du det?
-Jeg var der. -Du var der da jeg var utro?
-Ja. Du gjorde det. -Jeg var aldri utro.
Du skulle tatt med Farhana istedenfor henne.
-Samme ulla. -Rolig nå.
-Pratet jeg til deg? -Ikke si sånt!
-Ro deg ned. -Ok?
-Slutt å briske deg. -Jeg kom for Farhanas skyld.
Og her sitter han og sier…
Bla bla bla. Bare det. Jeg hørte ikke et kløyva ord.
-Jeg vil høre detaljene. -Prat i vei.
Han forlot sønnen og vendte ryggen til alt.
Det er ikke sant. Jeg gjør mitt beste for mitt barn. Jeg kunne dødd for ham.
Dette er mer enn hat. Jeg hadde foretrukket å møte demoner.
Hvordan kan du si at du ikke var utro og holde maska?
Gud, gi meg styrke til å holde ut de få sekundene frem til han er ute av syne.
Forsvar deg.
Nei, jeg trenger ikke forsvare meg.
Jeg var ikke utro. Må jeg gjenta det? Jeg ringte Ebraheem for å løse problemet.
Isteden dukker den dama opp fra løse lufta og er helt på styr!
Vi ses. En glede, søta.
Håper jeg aldri ser ham igjen.
Jeg kom for mitt barns skyld, ikke for pisspreik og drama.
Ikke bland deg.
Det var det vi trengte!
Du skal ha for å bevare fatningen.
Dessverre løste vi ingenting, ettersom han ble sint og dro.
Barnet er offeret.
-Kvinnen også. Det er for galt! -Aydin er offeret.
Hvorfor må kvinnen alltid oppgi sine rettigheter?
Hvis mannen ikke er hennes klippe, hva skal hun med ham?
En ekte mann forlater ikke kona for en annen kvinne.
Alle kvinner bør forestille seg selv i den posisjonen,
og aldri stjele en annen kvinnes mann.
HASSAN OG MONAS HUS
Jeg gjør meg klar til min faste kveldsrutine, som også står i kalenderen.
Hver eneste kveld gjentas den.
Kveldsrutinen min består av dusjing, bønn,
hudpleie, kosttilskudd, melding til mor og til far,
trekke gardinene helt for, sette klimaanlegget på 18 grader,
sette på alarmen…
Alt er med!
Er det litt sprøtt?
Si at noen andre gjør det samme!
Ingen?
Hvor er du, kjære? Jeg spiser middag. Kommer du ned?
Jeg liker ikke å bryte planen. Det gir meg angst.
Jeg kan komme ned i fem minutter, men ikke lenger.
-Hei, baby. -Hei, Marshmallow.
-Hei, kjære. Står til? -Står til, kjære?
-Vel bekomme. -Takk.
Elsker deg.
Spis med meg.
Det går ikke. Det er sent. Det er for sent for middag.
Hver kveld spiser jeg middag alene.
Og grunnen er at Mona spiser kl. 17.30.
Sola skinner fortsatt!
Jeg har bare fem minutter.
-Ifølge hvem? -Ifølge kalenderen min.
-Kalenderen din sier du har fem minutter? -Jeg er bak skjema nå. Jeg må skynde meg.
-Får jeg se kalenderen din? -Nei.
-Du gjør narr. -Få se!
-Nei, jeg er bare nysgjerrig. -Du gjør narr.
Ok, du får se den.
Hva ler du av?
Du har ført opp det faktum at du puster.
Få telefonen min.
Hvem glemmer vel å legge seg?
Det har kommet til det punktet at det har bikket litt.
Jeg vil gå mer ut med deg og tilbringe mer tid med deg.
-Hver eneste dag. -Herlig! La oss spise ute i morgen.
I morgen?
Da kan jeg ikke.
-Hvorfor ikke? -Jeg har en avtale.
-Dagen etter? -Jeg kan ikke.
Jeg gjør ikke avtaler på kort varsel. Beklager. Aldri.
Vi må jobbe på kalenderen.
Ja, jeg er enig. Flere dater.
Hun vil ha flere kosekvelder,
men hvert bidige minutt av dagene hennes er fylt opp.
Vi må nok møtes på halvveien. Eller kanskje 80 % i min favør.
24 timer i forveien klarer jeg.
-Tre dager i forveien er minimum. -Tre dager?
Alle andre må gi meg to-tre uker, men med deg er to-tre dager greit.
Når en mann planlegger en kosekveld,
med godt forvarsel, for min del,
får det deg til å føle at du ikke må ta ansvar.
Jeg har mye ansvar på jobben, så hvis vi kunne planlagt ting,
hadde jeg vært mer i siget.
Kjent mer på min feminine energi.
Jeg må gå, baby. Jeg ligger bak skjema.
Det er leggetid. Jeg elsker deg.
Jeg kan ikke tvinge Hassan til å bli som meg, men vi må møtes på halvveien.
Jeg blir nødt til å justere kalenderen, noe som er vanskelig, men mulig.
Og jeg gjør det av rett grunn.
I dag skal jeg treffe Zeina og gratulere henne med nytt kontor.
Jeg er spent på om overraskelsen min vil slå an.
Som jeg sa til henne en gang: "En dag skal du jobbe for meg."
-Som jeg sier til mine ansatte… -Jeg er ikke din ansatte.
Nei, men kanskje blir du det en dag.
-Hei! -Hei!
-Hva gjør du her? -Jeg jobber her.
Å? Som sekretær?
Nei, jeg selger hus til 100 millioner dollar.
-Skal du treffe Zeina? -Ja.
Hun er der.
Mens Zeina og jeg var uvenner, opprettet hun I Am The Company på min bekostning.
Så jeg sørget for å tilegne meg rettigheter og varemerke i Europa.
Hun får ikke bruke navnet "I Am The Company". Eieren er Ebraheem.
Overraskelse til min gode venn Zeina på det nye kontoret!
-Hei. -Hei.
-Overraskelse! Står til? -Står til?
-Gratulerer. -Så hyggelig.
Jeg liker den nye Ebraheem.
Han kom med gode forsetter.
Kan vi få en svart kaffe til Mr. Ebraheem Al Samadi?
-Men kan jeg stole på deg med kaffe? -Det der var ikke meg.
Det var en annen.
Zeina er fleipete. Hun aner ikke hva hun har i vente.
Hvordan går det på jobb og ellers?
-Det er hektisk. Du vet. -Ja.
-Du har flere foretak. Det er krevende. -Sant.
-Alt vel med Besties? -Ja, takk og lov.
Er det første gang du har partner?
-Første gang, ja. -Og?
Det går greit. Litt opp og ned.
Småtteri. Sent ute og sånn.
-Småtteri. -Sent ute?
-Du kjenner Danya. Alltid sent ute. -Ja.
En gang kom hun en time for sent.
Seriøst?
Kafeen deres heter "Besties".
Men alt nå baktaler du bestisen din?
Her er hettegenseren.
-Den du nevnte? -Hvem sto bak, mon tro? Ikke deg.
Sånn.
Snu den.
DU ER IKKE SELSKAPET
Du kunne stått bak!
-Det sa jeg straks jeg så den. -Nei.
Ikke jeg. Advokatene mine.
Seriøst?
Jeg er avsenderen.
Kall det en smakebit på det hun har i vente.
-Det var bare for moro skyld. -Du sendte den?
Ja. Vel, teamet mitt.
Noe skurrer med Ebraheem.
Herregud! Du tar rotta på meg!
Jeg lar ham ikke få det han vil ha.
Ville han provosere meg? Tro om igjen.
Godt og dårlig nytt. Hva tar du først?
Godt nytt. Spørs om du får bli etter de dårlige.
Vi tar de dårlige først.
-De gode vil veie opp. -Kjør på.
-Det jevner seg ut. -Vi får se.
Teamet mitt, på mine vegne, har gjort visse tiltak.
Tiltakene er som følger:
De registrerte I Am The Companys varemerke i Storbritannia og Europa.
Den rettmessige eieren av I Am The Company er meg.
VAREMERKE-REGISTRERINGSBEVIS
Nå jobber du for meg.
Et meget slemt trekk.
Det er ikke snedig. Det er ondsinnet.
Og nå?
Dette ble satt i gang mens vi ikke var på talefot. Jeg var opprørt.
Det skjedde da.
Zeinas system, hjernen hennes,
får systemfeil og krasjer.
For min del, der og da,
var gledesnivået skyhøyt.
Men du spurte meg ikke om de gode nyhetene?
Hva er de gode nyhetene?
De er et overføringsdokument.
-For å sette det i ditt navn. -Ebraheem og Zeina… Klassisk besettelse.
Jeg bor gratis i Ebraheems hode døgnet rundt.
Vårt vennskap betyr mer enn noe dokument.
Så det er min plikt å skjenke deg dette.
Jeg vil bare at Zeina,
når hun hører navnet "Ebraheem", skal si: "Hva? Hvor?!"
Bare frike ut.
Den gamle Zeina
ville nok latt seg provosere.
Men siden jeg har bestemt meg for å gå videre,
ser jeg på dette som en av de fineste gavene jeg kunne fått
som lykkeønskning.
Hadde jeg ikke holdt meg i skinnet,
kunne det smelt skikkelig mellom Ebraheem og meg.
Er dette mitt nå?
Jeg vil vite hva som foregår der inne.
Hva står på?
Han registrerte varemerket "I Am The Company" i sitt navn.
Hva?!
Wow.
Hva var poenget med det?
Hva var det han ville formidle?
Hvorfor bestemte du deg for det?
Jeg ville gi henne en lærepenge.
-Jeg er selskapet. -Jeg er selskapet!
Varemerke eller ei.
Jeg er selskapet. Glem ikke det.
Nå er Ebraheem tilbake på prøvetid.
Jeg må sjekke om varemerket er registrert i Storbritannia i Ebraheems navn.
Ha det.
"La løgneren løpe linen ut", sies det.
Gratulerer igjen.
Du tok dokumentene. Hva skal jeg gjøre?
-Du tok dem. -Vi fyller dem ut. Slapp helt av.
Jeg ga Zeina varemerket.
Men dokumentene beholder jeg
frem til jeg vet om hun fortjener dem eller ei.
MAHIRAS HUS
I dag kommer Farhana på besøk.
Siden hun er nysgjerrig på skuespill, skal hun få møte coachen min.
Jeg tror Farhana har mange følelser hun bør håndtere.
Hun må starte sin helbredelsesreise.
-Jeg har skaffet deg en coach. -Ja!
Han heter Tanvir.
Jeg må advare deg om at det er tungt arbeid.
-Men det kan være terapeutisk. -Jeg trenger den terapien.
-Jeg pleide å flykte fra problemer. -Jeg tror du fortsatt flykter.
Farhana konfronterer ikke problemene sine. Jeg opplevde det samme under skilsmissen.
Det var blytungt og smertefullt.
Men det er en realitet.
Man kan ikke flykte fra det.
Jeg har virkelig leget meg selv.
Men jeg så deg her om dagen. Eksen gjør deg fortsatt nervøs.
Han burde ikke ha noen innflytelse. Null og niks.
Ja, vi møtes jo sjelden.
-Men selv nå får jeg angst når vi møtes. -Hvorfor det?
Aner ikke!
Etter lang tid så jeg ham på et arrangement. Det var…
Det var overveldende, må jeg si.
Hva gjør du om de vil gifte seg?
Hun bor i huset hans. De er samboere.
Da må han møte Aydin utenom. Aydin får ikke bo i huset med de to.
Jeg tillater det ikke.
Mahira, det hadde vært helt greit om det var noen andre.
Men denne situasjonen er bare for hjerteskjærende.
Det skjer ikke. Jeg lar det ikke skje.
-Hallo! Hei! -Hallo.
-Står til?
-Mahira.
-Jeg er Farhana. -Min venn Farhana.
-En glede. -Så hyggelig!
Greit!
Min gode venn Farhana vil begynne med skuespill.
Og jeg tror det ville vært sunt for henne.
-Skal vi hoppe i det? -Ja.
Vi må utløse en følelse av sinne.
Greit nok?
Se for deg hvem som helst i ditt liv som har fornærmet deg eller ydmyket deg.
Farhana, jeg er den personen.
Si: "Jeg må drepe deg. Jeg har ikke noe valg."
Kjør på.
-Jeg har ikke noe valg! Jeg må drepe deg! -Mer.
-Jeg har ikke noe valg! Jeg må drepe deg! -Bra.
Dette var veldig tøft. Jeg måtte tenke på folk som har ydmyket meg.
De følelsene var ekte.
Kjør på.
Hvordan våger du? Jeg har ikke noe valg! Jeg må drepe deg!
Og nå er jeg redd.
Jeg så vel gal ut da jeg sa det, men det er greit. Dette var jo et kurs.
Ikke døm meg.
Nå vil jeg utløse følelser via forestillingsevnen din.
Våre mødre er det viktigste for oss.
Men i denne verden er intet evig.
Jeg vil du skal forestille deg
den livløse kroppen
til din mor
foran øynene dine.
Dette er den tiden
der moren din har sluttet å gnåle,
dere prater aldri, du ringer aldri.
Jeg vil at du skal kysse hånden hennes.
Vi må gi oss.
Jeg liker ikke hvor dette bærer.
Mahira, se på meg.
Vi går litt videre. Det er sunt.
Etter dette øyeblikket vil du aldri mer klare å se for deg din mors ansikt.
Unnskyld! Jeg er så lei for det, mamma!
Si det!
Farhana, ikke skjul ansiktet. Du får aldri se din mors ansikt igjen.
Det er noe jeg tenker på daglig.
Og problemet er at man vet det vil skje. Og det er ingenting å gjøre med det.
Nok. Se på meg!
Hei, moren din er der nå!
Dette er nok god terapi for meg.
Det løsrev meg fra angst og smerte.
Alle bør gå gjennom denne øvelsen, så de ser verdien av alle de ikke verdsetter.
Dette har vært det beste jeg har gjort på ukevis.
Dette trengte jeg sårt. Så fint at vi tok opp kontakten og gjorde dette.
Jeg håper at dagens økt vil hjelpe Farhana
med å håndtere følelsene sine.
Slutt å flykte!
Helbredelse er ikke lineært, men rotete.
Safa og jeg planla å møtes med Jwana og Danya
for å prate om alt som foregår.
Jeg vil vite mer om spenningen mellom Jwana og LJ.
Vel? Er det i boks?
Det gikk bra, ja. Vi dro og så på huset.
Hei, jenter.
-Se på deg, da! -Vennen!
Savnet meg?
Så klart!
-Hei! -Her kommer divaen!
Hei! Hvordan går det?
Vi skulle sladre om deg.
-Skjønner. -Bare så du vet det.
-Vi kom ikke så langt. -Står til?
Etter at Danya og jeg fant ut av ting, er det ikke anspent mer. Alt er bra igjen.
-Safa, si hva som skjer i morgen. -I morgen blir det…
-En seremoni. -Hva slags seremoni?
Hva er temaet?
Det må bli svart.
I fjor fikk jeg en bil i barselsgave. Fahad vil kvitte seg med lamboen.
Jeg er så materialistisk at det er tøft. Jeg knytter meg til ting.
Så jeg må si farvel til min elskede Lamborghini.
Forresten har jeg begynt på kontoret hennes.
-Virkelig? Jøss! -Jøss!
Jeg var gira. Jeg trodde vi to skulle bli et radarpar. Men nei!
Hun har så kort lunte.
Jeg trodde aldri at Safa ville jobbe.
Kanskje Ebraheem og jeg inspirerte dem siden vi er bestiser og jobber sammen.
-Fin dynamikk. -Det blir kortvarig. Hva med Besties Café?
Ingen plasser der!
Jeg soper inn, likevel klager hun. For øvrig møtte vi Ebraheem.
Jaha?
Han kom til Zeinas kontor.
Dro til kontoret ditt? Han må elske kontorer!
-Å. -Han ville gratulere meg på kontoret.
Jeg bestemte meg for å vise ham hettegenseren jeg fikk levert på kontoret.
Jeg tenkte vi kunne finne ut hvem som sendte den.
"Det var ikke meg", sa han. "Det var advokatene mine."
Meget kreativt! Meget kreativt, Ebraheem!
Han ba teamet varemerkeregistrere "I Am The Company" i Storbritannia.
Ikke med de beste forsetter, innledningsvis.
Men nå som vi er…
-Venner. -På god fot… Ja.
-Han ville gi det til meg. -Å!
-Så snilt. -Sånn er Ebraheem.
Ærlig talt var det en slem spøk.
Det er ikke snilt å utfordre noens levebrød.
Visste du om det?
-Om hva? -Om varemerket?
Tja…
-Det var din idé. -Varemerket? Nei!
-Men jeg visste det. -Du fylte ut skjemaet.
Nei, jeg lover.
-Han nevnte det. -Ja.
Men gjorde det neppe med de beste forsetter.
Men fint at han ga deg sannheten. Han var ærlig.
Ebraheem ga meg aldri registreringspapirene.
Her og nå tviler jeg på hensiktene hans, og jeg må sjekke nærmere
for å se om varemerket står registrert på Ebraheem.
-Alt vel på Besties? -Ja, takk og lov.
-Hvordan er det å jobbe med Ebraheem? -Helt topp. Jeg lærer mye av ham.
Ebraheem sier du kommer sent.
Hørte jeg rett nå?
-Han sa at du ikke tar det seriøst. -Stemmer det?
Så overraskende at han sa det. Det var en diskusjon mellom oss.
-Du vet hvordan han er. Pratsom. -Prat eller sladder?
Lett blanding.
Hvorfor var han så villig til å ta det opp med dem?
Det er ugreit, og jeg tar meg nær av det.
Jeg må ta det opp med ham, for nå er jeg veldig skuffet.
Jeg synes du skal avslutte partnerskapet.
Hvis det går over styr og ødelegger vennskapet vårt, så selger vi.
Angående ødelagte vennskap…
Oi da. Hvem? Ingen ved dette bordet, håper jeg.
Noen vi ser lite til om dagen.
-Hvem? -LJ. Vi møter henne aldri.
Nå er det på tide at vi får høre hva som skar seg mellom Jwana og LJ.
Jeg vil vite hvem de jeg omgir meg med, er.
Har du og LJ noe usnakket?
Hun unngår deg jo. Hvor enn vi er.
Det er fordi jeg er skummel.
Loujain og jeg har noe usnakket. Men det er vanskelig for meg å snakke om det.
Var dere nære venner, du og…
Hennes to døtre… De betød så mye for meg.
-LJs barn? -Ja.
De sov med meg i sengen min.
Vi var så mye sammen at de kalte eksmannen min "pappa".
-Du slapp henne innpå deg! -Så klart!
Altså, hva som helst…
Nei, glem det.
Ble du såret?
Det går bra.
Hun var ikke bare en venn.
Hun var mer enn det.
Og nå er hun død for meg.
Hun betyr faktisk ingenting for meg lenger.
-Hva ville du si? -Jeg hørte at en mann var involvert.
Hun gikk over streken.
-Det er noe du ikke sier. -Jeg vil ikke si noe.
Ikke et eneste ord.
Enden på visa.
Utroskap gjelder ikke bare ekteskap. De kan skje i vennskap også.
Det er dypt sårende,
og det såret…
Det leges aldri.
Tekst: Nicolai Herzog