DŮM HASSANA A MONY
- Čau. - Čau, zlato.
- Ahojky! - Musel jsem tě hledat.
Hledám šaty na Safinu akci.
Dnes se s Hassanem chystáme vyrazit na Safinu akci.
Řekla nám, že máme přijít v černé.
A neřekla nám o moc víc než to.
Takže hledám dokonalé černé šaty.
Ale nedaří se mi najít šaty, které hledám.
- Dobře. - Připadnu si přehlcená.
Mám pocit, že tu toho visí tolik a nemůžu najít, co hledám.
Samozřejmě, že je nemohla najít, protože…
visely mezi dalšími 8 578 kousky.
Už je načase, abys začala vážně přemýšlet
o tom, jak si přeorganizuješ šatník.
- Jo? - Protože toho tady máš hodně.
Mona musí nejdříve významně snížit počet kousků ve své šatně.
A to by nakonec mohlo vést k tomu,
že bude lépe zvládat i svůj kalendář.
Potřebuješ tohle?
Co přesně?
- Jasně, že je potřebuju. - Proč?
- Byla jsem v nich na akci od Gucciho. - Hele, myslím…
osekáme…
hodně z tohohle všeho
a pak ti přikoupíme nějaké nové…
nějaké nové věci.
Tohle ve mně spustilo panickou ataku, nekecám.
Je to děsivé!
Ať si oblečeš cokoliv,
musí to vyzdvihovat tvé přednosti.
Nošení jednoduššího oblečení, které podtrhne její krásu,
to bude ta nejdůležitější změna,
kterou by měla na svém stylu udělat.
Zdá se mi, že jsem tyhle sklony k hromadění věcí zdědila po mámě.
Naučené chování od ní a mé rodiny.
Moje máma je taková, já, Alya a Huda jakbysmet, víš?
Takhle to teď mám.
Když jsem vyrůstala, rodiče se potýkali s těžkými finančními problémy
a moje poměry se samozřejmě změnily,
ale pořád hromadím.
Berte to jako vyhozené peníze.
Takže když jsi se nabídl, že mi se vším pomůžeš, proč nezačít tím,
že mi vybereš černé šaty na Safinu párty.
Tohle jsem hledala.
Super jednoduché.
Ale zároveň to není jednoduché.
Jo, vybráno.
Tak fajn.
Hotovo dvacet.
Teď vyrazíme na tu záhadnou akci a zjistíme, co nás čeká.
LESK DUBAJE
PARK SAFA
Loni jsem konečně dostala svůj dárek za porod. Nové auto.
Ale Fahad mi neustále říká, ať dám to Lamborghini pryč ze svého života.
Auto je jen symbol
velké části mého materialismu.
Dneska se loučím se svým milovaným Lamborghini.
Mým krásným autem, které tak miluju.
Snažím se upustit svůj materialismus na tomto světě.
Fahad a všichni
se konečně dozví, proč sem dnes přišli.
Safa se chová divně. Řekla mi, že mám přijít v černém.
A požádala mě, abych přišel do parku,
což jsem nepochopil. Co se děje?
Ahoj, zlato. Co se děje?
Co je špatně?
Uvidíš.
Moc se těším, až sem všichni dorazí.
Zajímá mě jejich reakce na to, čeho budou svědky.
MAHIRA
Safa dnes pořádá akci.
Máme prý přijít v černé.
Ráda do puntíku dodržuju témata párty.
Tak uvidíme.
- Čau! - Jak se máš?
- Zvládám to.
Co se tu má dít? Proč jsme v černé?
Co se stane? Nemám tušení.
Ahoj, hysterko!
Díky, žes přišla.
Ebraheema vidím poprvé, co mi Zeina pověděla,
že si Ebraheem zapsal ochrannou známku
na I Am The Company.
Chci s ním promluvit po skončení akce o samotě, abych zjistil, co má za lubem.
- Víš, co se má dít? - Ne.
Po pravdě jsem nečekala, že LJ dorazí. Vzdálila se od skupiny.
LJ se Jwaně vyhýbá.
LJ, jak to, že jsi přišla?
Protože jsi vynechala pár… akcí.
Ne, nevynechala.
Mysleli jsme, že nechceš přijít kvůli Jwaně.
Ne! Proč si to myslíš?
Kvůli těm rozepřím, co máte.
Ale my žádné nemáme.
Kdo říkal, že máme?
Nechci o tom mluvit, ani se do toho pouštět.
Zrovna včera, když jsme se viděly, tak jsi přišla na přetřes.
Ale nebylo to nic špatného. Padlo jen pár pozorování.
- Ale nežiju podle jejich pozorování. - Přesně.
Nemám problém, ať se o mně baví.
Možná si mysleli, že LJ není jako ji znali.
Díky, že jste dnes dorazili.
Fahad na mě vyvíjel enormní tlak,
ať se rozloučím.
Rozloučí?
Safa a její akce,
vždycky mě překvapí.
Pro mě, moje auto,
není jen autem,
ale hromadou vzpomínek.
Přišli jsme se rozloučit s autem?
EBRAHEEM AL SAMADI PODNIKATEL
V tu chvíli jsem po ní chtěl něco hodit.
Tohle auto bylo mým prvním luxusním autem.
Dala jsem na něj růžové pruhy,
aby ho nemohl řídit.
Safa přehání. Ukázala všem, jaká je hysterka.
To bylo fakt tragické.
Bylo to taky tragické pro můj čas.
Nebo tehdy, když naše duo vyrazilo si to vyříkat s Ebraheemem do jeho kavárny.
Ahoj.
FOREVER ROSE CAFÉ
Ebraheem byl v šoku.
To není vtipný, Ebraheeme.
Co to je? Nějaký vtip?
Nedávám to!
Jsem v nové éře svého života.
Chci se osvobodit od hmotných věcí.
Je to celá Safa. Je jiná.
Chci být mnohem šetrnější a omezit zbytečné výdaje.
Chtěla jsem všechno.
Chtěla jsem všechny kabelky. Chtěla jsem všechny šperky.
Ale takhle se má žít?
Právě že vůbec.
Proč jsem tak lpěla na materiálních věcech?
A doufám, že manžel pochopí, jak je to pro mě těžké.
Bůh ti pomáhej.
Jaká neuvážlivost.
Jaká marnivost.
Bylo to celé neetické.
Můžete házet květiny
ve vzpomínce na mé hmotné věci.
Sbohem!
Hluboký nádech.
Sbohem…
Aspoň teď, když se mě někdo zeptá,
co nejbláznivějšího jsem kdy udělal,
budu mít odpověď.
K ničemu jsem ji nikdy nenutil. Jen jsem s tebou probral, že nepotřebujeme…
- Tlačil jsi! - Nejezdíš v něm!
- Dva roky ho neřídila! - Hodí se mi k hadrům!
Každopádně jsi se rozhodla. Jsem na tebe hrdý.
Díky.
Máme zatleskat?
- Dík. - Do toho, Safo!
Naprosto Safu chápu.
Celý život jsem shromažďovala věci.
Moc se těším na její novou kapitolu.
Že přestane být materialistkou.
- Je těžké se věcí zbavit. Rozumíme. - Správně.
- Díky. - Já to taky chápu.
Bylo mi jí vážně líto.
Taky se neumím rozloučit s věcmi.
Ne kvůli jejich materialistické hodnotě, ale té emocionální.
Takže jí to přeju a děkuju.
Jen se nechám párkrát vyfotit s autem.
Bože, dej mi trpělivost, ať to vydržím.
Naprostý nesmysl. Naprostá absurdita.
- Kvůli tomuhle jsem opustil život? - Při vší úctě k Safě…
Je to hloupé.
-… není nic malichernějšího než tohle. - Nic.
Brala jsem to celé jako vtip.
Kdybych to brala vážně, musela bych tam ztropit scénu.
- Mluvíme o dnešku. - Jo.
Safo!
Safo, upřímně, vážím si pozvání.
- Díky moc. - To je hloupost.
- Jsme tu kvůli tobě. - Na něco takového nechceš pozvánku.
- Vážíme… - Přátelé mají být oporou.
- Přišli jsme tě podpořit. - Přátelé by měli vždy být oporou.
Je to tak, ale v arabštině se tomu říká „hloupost“.
- Dobře, že mi to říkáš do očí. - Záleží nám na tobě.
Jo, ale materiální věci jsou pro mě velmi náročné,
protože nemám moc přátel.
Takže k věcem hodně přilnu.
Chápu tvou bolest při loučení.
- Děkuju. - Taky trošku hromadíme.
- Jo. - Takže si rozumíme.
To nevím. Přijde mi, že když jsem o nich jako malá snila,
a když je konečně mám, je ještě těžší o ně přijít.
- I tak jsme na tebe hrdí. - Děkuju.
- Ano. - Jsem na tebe hrdá, Safo.
Proboha.
Podle mě to není až tak o tom ceremoniálu, ale o poselství.
Zastavit to lpění na materialistických věcech.
Jo, to je pravda.
Nejde jen o auto.
Auto je jen symbol toho, co ze sebe chci dostat a kým chci být.
Jsem na sebe tak hrdá.
Nemám žádný další komentář.
Ale kéž by Bůh dal víc moudrosti a větší mozek některým lidem.
- Amen. - Amen.
Modleme se.
Amen!
V životě jsem nic takového neviděl.
Danya mi říkala, že se o mně bavily.
Tak jsem se rozhodla si s ní promluvit.
Řekneš mi, co se stalo?
Safa a Zeina se ptali Jwany, zda spolu máte problém a Jwana řekla ne.
A trvaly na tom, že se něco stalo. Respektuju Jwanu, že nic neřekla.
- Není o čem se bavit. - Řekla, že o tom nemluví.
Někdy máte v životě lidi,
se kterými se kamarádíte dlouho,
ale pak se to přátelství změní. A to se děje. Takový je život.
Já a Jwana jsme bývaly dobré kamarádky.
O některých příbězích je lepší mlčet.
To je vše.
- Špice. - Zlato.
- LJ, můžu s tebou mluvit? - Děje se něco?
Něco jo. Chtěla bych si s tebou něco vysvětlit.
Mezi mnou a LJ panuje napětí po tom, co se stalo na Silvestra s Hannem
a tím komentářem s žirafou.
Tak jsem se rozhodla, že si s ní promluvím.
Nejsem někdo, kdo by mlčel o tak zbytečném komentáři.
Ten komentář se žirafou
a to, co jsi dělala na sociálních sítích, je nepřijatelné.
To, jak ses ke mně chovala, mě šokovalo.
Když něco takového řešíš, nebo aspoň se mnou…
Posaďme se.
Já jsem Popelka.
A Farha a Marha jsou ty nevlastní sestry,
které neustále chtějí Popelku ponížit a pošťuchují ji.
Když mě chce někdo obtěžovat nebo mě nějak nerespektovat,
hlavně když je to v osobním životě,
měli by očekávat reakci.
Ty také nemluvíš s lidmi nejvybíravěji a čekáš, že jim to nebude vadit.
A když něco okomentuju já, tak s tím máš problém.
Hele, cos myslela tou žirafou?
Že jsem vysoká?
Ano, jsi vysoká, připadnu si vedle tebe malá.
- Myslela jsi to jako urážku. - Ne, to nebyla urážka.
To sis myslela ty, ale o to mi nešlo.
LJ. je sobecká.
Má dovoleno urážet ostatní, ale nikdo jí to nesmí vrátit?
Už vím, co se ti nelíbí a ty víš, co se nelíbí mně.
A tak by se nám to mohlo povést… celé zlepšit.
- Nemyslíš? - Možná.
Obě musíme vyvinout snahu.
Snažím se pochopit, jak přemýšlíte.
Dobře. Takhle se lépe poznáme.
Chybíte mi, holky.
Pojď sem. No tak.
Prolomíme ledy. No tak. Nebuď taková.
LJ vyvinula snahu,
aby se to mezi námi nezhoršilo.
Řekla bych, že už nezbyla žádná zášť, jsme na 70 % cesty.
Pořád zbývá ještě něco, co bych ráda věděla.
LJ a Jwana.
Kdo za tu jejich situaci může? Abych lépe porozuměla světu kolem sebe.
Jen ti dám malou radu…
Nepotřebuju radu.
Všeobecnou radu…
Držím si všechny moc od těla.
- Je to kvůli Jwaně? - Ne!
- Řekla nám, žes zneužila její důvěru. - Nemám žádný komentář. Nemám, co říct.
Ale když mluví ten druhý, bude to vypadat, že se nebráníš.
Nech ji mluvit. Fajn.
Jwana a LJ spolu mají očividně problém
a my tomu musíme přijít na kloub.
Měli bychom být schopní sedět spolu a nevyhýbat se.
Přiveď ji se přede mě, a ať mi to řekne do očí.
Jestli má Jwana něco na srdci,
sedí hned za mnou.
Může mi to přijít říct do očí.
Jwano!
- Co chceš? - Pojď sem.
Vstát je pod mou úroveň.
Jako hora, kterou vítr nepohne.
Jsem Jwana Karim. Já ze židle nevstávám.
- No… - Skvělý!
Má pravdu.
Nejsme na stejné úrovni. Jsme na dvou různých úrovních.
Loujain ví, co udělala.
Rozhodně mě nemůže konfrontovat.
„Je to pod mou úroveň…“
- Samozřejmě. - „…vstát.“
Stejně se to nakonec dozvíme.
- Ebraheeme? - No?
- Pokecáme? Sami? - Jo, pojďme.
Uprostřed všeho toho napětí se Ebraheem a Danya rozhodli poodejít
a probrat jejich záležitosti.
Chci jít dál od ostatních,
protože s tebou chci mluvit o samotě.
S Ebraheemem teď spolu nevycházíme kvůli Besties Café.
A když ze Zeiny a Safy vypadlo, že Ebraheem řekl, že chodím pozdě,
a pomlouval mě,
řekla jsem, že se ho zeptám.
Pořád nechápu, proč to udělal.
Onehdy jsem byla venku se Safou, Zeinou a Jwanou.
Zeina zmlkla, podívala se na mě a zeptala se:
„Jak to jde v Besties Café?
Ebraheem mi v kanceláři vykládal, že pořád chodíš pozdě
a že se ti nelíbí každý den pracovat…“
Ne, chci říct…
- Neřekl jsem nic, co by nevěděly. - Co?
Chápeš, že jsem naštvaná? Chápeš, že mě to ranilo?
A co přesně?
Jak se mohla naše konverzace dostat k Safě a Zeině?
Známe je sotva dvě hodiny.
Ale chodíš pozdě!
- Ano, ale proč se s nimi bavíš? - Nemůžu?
- Každý ví, že chodíš pozdě! - Kdo jsou?
Ale nemusíš s nimi mluvit o mně, Ebraheeme.
- Nemám se s nimi bavit. - Musíš mě pomlouvat?
- Není to pomlouvání. - Není?
Ale kamarádění mluvením o mně?
Aha! Takže teď je v tom žárlivost!
Že já žárlím? Vážně?
Jsem tvoje kamarádka a tys mi ublížil.
To se to snažím vysvětlit a ty před tím jen utíkáš.
Řekla jsi Marwanovi, co se stalo v kavárně?
Samozřejmě.
Myslíš, že to je něco logického,
když víš, že Marwan s námi nepodniká?
Abys mu řekla, že…
- Je to manžel. Musím mu to říct. - Neříkám manželce vše.
To je tvoje rozhodnutí a tvůj vztah.
Ale jako podnikatelka bys neměla.
Danya ví, že Bliss
byl od začátku proti Besties Café.
Takže když si mu na mě budeš stěžovat,
jen ho navádíš, aby mi vpálil: „Říkal jsem ti to,“
a to já nedovolím.
Když sis stěžovala Blissovi, cítil jsem, že má se mnou problém.
Já, ty a Bliss, nemáme žádný problém.
Jsme rodina.
Promluvím s Blissem.
Napravíme to.
Snad se přes to přeneseme, protože jestli se to nespraví,
bude to pořádný zmatek.
- Asi půjdu, jo? - Musíme jít, jo.
Ahoj, lásko. Měj se.
Pa, kočičko.
Ebraheeme!
Chtěl jsem s ním mluvit. Při odchodu jsem využil příležitost si ho odchytit.
- Jak se máš? Dobře. - Dobře, jak se máš?
Nevěřím jeho úmyslům.
Proč nenechal ty papíry v Zeinině kanceláři?
Pro jistotu si to s ním vyříkám z očí do očí.
Zeina mi řekla, že jsi koupil práva
na I Am The Company v Londýně.
Říkala taky, že jí je předáš.
Pak jsem jí řekl:
„Co to má znamenat? Proč by to dělal?“
Jo, to bylo před rokem.
Naštvalo mě, že využila celou tuhle věc,
aby ze mě udělala toho špatného, když jsem jí řekl, jak to cítím.
A tak jsem si řekl, že jí uštědřím lekci.
Zároveň jsem si řekl, že bude lepší, když to udělám já, než někdo jiný.
Pak by ji nedostala.
Nechápu, o co se snaží. Chce si udržet kontrolu?
Ale slíbil jsem Zeině, že z toho nebudeme dělat vědu.
Tak mu trochu věřme a chovejme se v této věci dospěle.
- Vzal sis ty papíry. Přineseš je zas? - Mám formulář.
A můj tým jí pomůže s přepisem.
Tak fajn.
Hanno,
jestli se rozhodneš se mnou bojovat,
bude z toho válka.
Zatím se tvářím, že jsem v pohodě.
Nevím, jak dlouho se ještě zvládnu ovládat.
Čekám jen na jeho zaváhání.
KLINIKA BIOLITE
Dohodly jsme se, že si dnes vyrazíme.
Já, Mona, Jwana a Farhana.
Půjdeme do lázní a dáme si infuzi
pro energii, omlazení a abychom si to spolu užily.
RELAXAČNÍ SALONEK
- Hotovo. - Dobře.
- Vážně? - Jo.
My čtyři se musíme sejít. Dlouho jsme se neviděly.
Dělejme to častěji.
- Jo. - Jo.
Mimochodem, chystám párty.
- Jo? - Večírky milujeme! Téma?
- Bude to něco podle… - Jwano.
mého gusta.
Když pořádám akci, vždycky ráda dělám něco jiného.
Budu pořádat maškarní.
- Určitě nás překvapíš. - Jo.
Přišla jsi o Safinu akci.
- Myslíš to rozloučení? - Jo.
Panebože.
Je to jeden velký cirkus.
Kdo se loučí s autem?
- Snaží se změnit. Snad k lepšímu. - Zlato, ostatní jí to sežerou, já ne.
Podle všech to byla děsná nuda.
Co ji to napadlo?
Akorát všem ukázala, že je hloupá.
Bylo to určitě zajímavé.
- Ještě jsem na takové párty nebyla. - No tak. Zajímavé?
- Bylo to zajímavé! - Buď pro jednou v životě upřímná.
Po pravdě, s Farhanou spolu vycházíme, ale dnes jsem si přišla trochu pod palbou.
Nechám to plavat, protože už tak je tu celkem dusno,
ale tohle se už nesmí opakovat.
Jwano, na té párty jsem si všimla, že Zeina tě požádala, abys promluvila s LJ
a tys jí odvětila, že nemáš zájem. Co se stalo?
Pořád řešíme dokola to samé.
Ale…
Kdysi dávno jsme bývaly kamarádky.
Překročila hranici a mě to opravdu nesmírně rozčílilo.
Netušila jsem, že se Jwana a LJ znají z dřívějška.
Ani jsem nevěděla, že bývaly kamarádky.
Kdy to bylo? Já ani nevěděla, že jste si byly blízké.
- Velmi blízké. Byly jako sestry. - Jo.
- Jako sestry? - Víc než to, jako rodina.
- Konfrontovala jsi ji nebo s ní mluvila? - Teď není řada na mně. Může za to ona.
- Možná to neví. - Určitě to ví.
Je třeba vyslechnout druhou stranu.
Vyslechla jsem ji, pak jsem to viděla a ona mi to dokázala.
Když nemám důkazy,
hmatatelné a jasné důkazy,
nikoho bych nesoudila.
Proč by ničila náš vztah
s tím, kdo ji nejvíc podporoval?
Dokonce i Mahira.
Ty víš.
- Jo, vím, že jste si byly blízké. - Jo.
Slyšela jsem Jwaninu verzi, ale nikdy jsem neslyšela tu od LJ.
Každý příběh má dvě strany.
Já se do takových věcí nepletu.
Nejednou kontaktovala jistou značku a poprosila je:
„Nezvěte Jwanu.“
Kdo jsi, že všechny obcházíš se slovy: „Nezvěte Jwanu?“
Proč?
Obě jsou mé kamarádky.
A víte, že mám k Jwaně velmi blízko
a taky mám zvláštní pouto s LJ.
Moc bych si přála je vzít do jedné místnosti,
ať si to vyříkají.
- To bych udělala. - Ale víš, co se stalo.
- Udělala chyby a ty taky - Já chybovala?
- Ne, chyby… - Ne, to je nepřijatelné.
- Překročila hranici. A ty to víš. - Ale… Nevím…
- Řekla jsi mi to. Dobře. - Nechtěj mě naštvat.
Ona má svou verzi a ty zase svou.
Ne, ale znáš mou verzi.
Farhana je jediná,
kdo zná pravý důvod,
proč jsem se s Loujain dostala do tohohle bodu.
Jak mohla chtít, abych s ní mluvila?
- Občas se to posere. - Ale to není jen tak.
To se stává. Sestry se poperou. Zlato…
Vadilo by ti, kdybych chodila s tvým ex?
Zjistila jsem, že Loujain
se sblížila s mým bývalým.
Dávala k jeho příspěvkům na Instagramu srdíčka.
Nejenže to absolutně přehnala, ale taky zničila.
Poslouchej, přestaň.
Neodpustím jí.
A nezapomenu jí to.
Omluvila se ti někdy LJ?
Jak to „promiň“ napraví?
- Ona někdy… - Spraví to, co je rozbité uvnitř?
Pořád jsem jí ve svém nitru nedokázala odpustit.
Odpouštíš kvůli sobě, ne kvůli ní.
A za sebe jí nechci odpouštět.
- Odpouštěla jsem hodně. - Dobře.
- Jo, musíš se chránit. - Nemáte v životě nepřekročitelné hranice?
- Jo. Určitě. - Že?
Můžu tě obejmout? Uklidníme se.
Přijde mi, že je Jwana fakt raněná.
Jde to vidět na její energii. A je to těžké.
Je mi z toho vyprávění smutno, protože…
Je to na nic.
DŮM FAHADA A SAFY
- Ahoj, zlato. - Ahoj.
- Čaj? Zase? - Jo, prosím.
Fahad bojuje s váhou.
Bojím se o Fahadovo zdraví.
Takže dneska jsem si pro něj připravila nekonvenční způsob, jak mu pomoci
v jeho snaze zhubnout.
Čeká ho malé překvapení.
Kolik je v tom cukru?
Je tam jen jedna lžička.
Kolik šálků jsi už vypil?
- Čaj je jako voda. Neškodný. - Ne, není jako voda.
Pořád dokola, karak čaj! Co se stalo? Proč?
Nedávno jsme byli na horské dráze,
a když jsme dorazili do cíle, točila se mu hlava a bylo mu mdlo.
Houstne mu krev,
protože nejí dobře.
Je čas s tím něco udělat.
Slíbils, že se budeš snažit zhubnout.
No a?
Necvičíš, pracuješ teď z domů, nehýbeš se,
pořád si objednáváme jídlo.
Neděláš nic, po čem bys zhubl. A já pro tebe dělám vše.
Ale nechceš to udělat aspoň kvůli mně a dětem?
Safo, klid.
Zhubnout je výzva sama o sobě.
Je fakt náročné změnit svůj životní styl.
Safě samozřejmě zdraví leží na srdci.
Je to zdravotní problém.
Začínáš být dramatická.
Neumím si představit život bez něj.
A neumím si představit, že by tu nebyl pro mě a děti.
Musí se o sebe starat kvůli mně a holkám.
- Dnes tě navštíví host. - Host?
Mám pro něj nejlepší řešení.
Našla jsem nejlepší hypnoterapeutku v oboru se spoustou zkušeností.
Je to Marisa Peer.
Mám Marisino číslo od Mony.
Stará se o Monu už několik let.
Přišla aby Fahadovi pomohla.
- To je Marisa. - Ahoj.
- Čau, těší mě. Jak je? - I mě.
A je specializovaná hypnoterapeutka.
- Ty to vyzkoušíš? - Ty!
Takže je tu, aby ti pomohla…
Pomůže mi lépe spát?
- Cokoli chceš. - Tak fajn.
Ne, naším cílem je zdravý životní styl.
To je zvláštní.
A zároveň si říkám, jestli tohle potřebuju?
Hypnoterapie dokáže přimět mysl, aby poslala jiné signály tělu
a pak využívá sílu vůle při boji s naší touhou.
Ale hypnóza dokáže rovnou vejít
a odstranit tu touhu.
- To zní dobře. - Popiš mi svůj běžný den.
- V kolik ráno vstáváš? - Asi deset, jedenáct.
Co první sníš nebo vypiješ?
Nejdřív čaj.
- Má svou vlastní metodu. - Jakou metodu?
Vezme si pár sušenek a namáčí je do čaje, dokud nejsou úplně marinované v čaji.
Úplný sušenkový čaj.
Takhle to dělám od dětství.
Často si spojuje jídlo s matkou.
Jeho matka byla velmi zapálená do vaření a byla skvělou kuchařkou.
Přišel o matku.
To by taky mohlo mít vliv.
Jistě. Nejspíš to bude mít vliv,
když od smrti své matky piješ mnohem víc čaje,
protože se pojí ke šťastným vzpomínkám, kdy byl život hračka.
Napadlo ji, že jídlo a čaj rezonují se vzpomínkami na matku,
podvědomě, nemyslím, že by to tím bylo.
Něco uděláte a děláte to tak dlouhou dobu, že se z toho stane zvyk.
Její odborný názor… pokud to naznačuje, tak možná to tak je.
Potřebuju, abys se díval co nejvýše nahoru, jak jen to jde.
Jako bys chtěl hledět do svého obočí. Pořád se očima dívej nahoru.
Zavři víčka.
Až dolů. Zavři víčka.
Zkus otevřít oči,
ale jsou pevně uzavřené. Zatavené.
Jdi hlouběji, hlouběji.
Napočítám pět, čtyři, tři, dva, jedna,
vracíš se zpátky do toho momentu,
místa, události, času,
který je hlavní příčinou toho, jak, proč, kde, kdy
jsi se naučil nezdravě stravovat.
Ta scéna, kde teď jsi, Fahade,
je den nebo noc?
Je to ve dne.
- Uvnitř nebo venku? - Venku.
Sám, nebo s lidmi?
S kamarády.
Fakt jsem se fyzicky snažil otevřít víčko a nešlo to.
V tu chvíli se mě zmocnila panika.
Ale slyšel jsem ji, mohl s ní mluvit
a nic víc.
Co děláš, vidíš a cítíš s kamarády?
Plíží se ven, aby se najedli.
- Proč se plížíš ven, aby ses najedl? - Na internátě nám nedávali jídlo.
Když jsme byli mladí, chodil jsem na internátní školu.
Když jsem se vracel ze školy domů, našel jsem útěchu v mámině jídle.
Jaké bylo jídlo na internátu?
Zelenina, listí.
Když jsi přijel na prázdniny domů, co matka okamžitě udělala?
- Uvařila mé oblíbené jídlo. - Vidíš ten vzorec v hlavě?
Žít zdravě je jako být na internátu.
Rozbít to je jako být doma s matkou.
A teď, když to vidíš, můžeš to změnit.
Po tom toužíš, po tom prahneš,
to je to, co uděláš.
Přišlo mi to vtipný.
Tohle je náš první krok na cestě ke zdraví
a tobě to přijde jako ideální čas na šlofíčka?
Tohle se mělo stát?
- A teď řekni: „To nejsem já.“ - To nejsem já.
- Nejsem ten kluk. - Nejsem ten kluk.
- Můžu si dát, co chci. - Můžu si dát, co chci.
A otevři oči.
- Spal. - To je normální.
- Užil sis šlofíka? - Jo.
Teď si po 21 dní musíš pouštět tu nahrávku.
Můžeš ji pustit a hned jít spát,
protože podvědomí to pojme tak jako tak.
Dobře.
Jsem rád za setkání s Marisou. Chci vyzkoušet tu nahrávku, co mi dala.
Uvidíme, jestli to pomůže.
KANCELÁŘ HEROIESE
Protože mezi Farhanou a jejím bývalým skřípe komunikace,
rozhodla jsem se zakročit a promluvit si s jejím bývalým
a zkusit to vyřešit.
Ahoj.
- Jak se máš? - Dobře a ty?
Díky za zavolání. Vítej u mě.
Mahira mě oslovila. Je kámoškou Farhany.
Byla tak laskavá a hodná, že se nabídla, že se to pokusí vyřešit.
Tak se dnes potkáváme u mě. Uvidíme, co z toho bude.
Hraju dnes ďáblova advokáta.
- Slyším jen jednu stranu. - Fakt? Ne, nedělej to!
- Chci slyšet tvou verzi. - Jo.
Co se mě týče, jak jsem říkal, obzvlášť s Farhanou,
jo, byl to trochu… tvrdší rozvod než bývá.
Je to čtyři a půl roku. Dobře, chápu. Nevyšlo nám to.
Zmeškal jsem Aydinovy začátky, že? Byl jsem v Africe.
To byla volba. Rozhodl ses.
Beru plnou odpovědnost za své činy. Mým cílem je napravit to.
První, co můžu spravit na vztahu se synem, je, že s ním budu více času po svém.
Uteklo mi to.
Jo, ale to je jedna z věcí, která Farhanu taky trápí,
že jsi tam nebyl a teď jsi najednou zpátky
a chceš zvednout nad hlavu prapor otcovství.
Vím, jak dobrý jsem otec.
Starám se o Aydina, o jeho školu.
Starám se o věci, o které je třeba se starat. Dělám víc než dost.
Tolik let jsem jel podle jejích pravidel:
„Nedělej to, nepředstavuj…“
Já je bral, protože chápu, že zhojení trvá. Vím, že miluje Aydina.
O tom žádná. Ale není jediná, kdo to zažil.
Nebo kdo se rozvádí.
Jsem jeho táta. Chci si jen Aydina střídat po dvou týdnech.
Zbytek neřeš. Neřeš ani ty vedlejší věci.
- Proč? Nechápu. - To nefunguje.
To není dobré pro žádné dítě. Dítě potřebuje stabilitu.
Snažím se najít řešení.
Ale tohle není řešení, promiň.
Neměla by určovat pravidla. Nejsem s ní.
Nesmím být s Aydinem a partnerkou.
To je pravidlo. Zapomíná, že jsem jeho otec.
To pravidlo je směšné.
Jeden z důvodů, proč jsem přišla, je, že jsem matkou,
procházím si vlastními problémy v mém vztahu.
Hodně jsem se do ní vžila.
Fakt bych se nenáviděla, kdybych si tím měla projít.
Protože právě teď jsem uprostřed rozvodového stání,
představovala jsem si, když mluvil, co kdybych to byla já?
Co když…
bych musela bojovat, aby mi zůstala dcera?
Pokud se strhne mela o opatrovnictví dcery,
okamžitě zastavím rozvodové řízení.
Farhana má problém s tou osobou ve tvém životě.
A víš, proč ten problém má.
Ne, nevím. To je právě to, že nevím.
- Prý způsobila rozvod. - To není pravda.
Proto se manželství rozpadlo.
Bylo to proto, že tam bylo moc hádek,
přílišná toxicita.
Jsou to jen srdce, která už nejsou spolu.
- Jen jsme byli. - Chcete jinou cestu.
Snažil jsem se léta. A nestačilo to. Už jsem to nedával.
Stejně před sedmi, osmi lety to vypadalo na rozchod.
Tehdy jsem jí chtěl říct, že nám to neklape.
A pak z ní vypadlo: „Ale ne, jsem těhotná!“
Musel jsem s ní zůstat.
To nejlepší, co mi kdy dala,
je můj syn.
Takže…
Farhano, jsem v pohodě s tím, když Aydina představíš novému příteli.
- Klidně všechny. - Nedělej to z trucu.
Ne, to je ta druhá věc.
Kdyby se zítra vdávala, dorazil bych jako první a měl z ní radost.
Moc jí fandím. Je to matka mého dítěte.
Chci jen, abysme byli k sobě fér.
Zapomeň, že existuje. Dělej, co je pro syna správné.
Je čas, abychom vyrostli. Otočili list.
Nemysli na svoje ego. Nemysli na to, co chceš nebo nechceš.
Ne, není to o egu.
Zkusil ses slušně zeptat?
- Mnohokrát. - Jak jsi se zeptal?
- Slušně: „Čau, Farhano!“ - Ukaž.
- Ahoj, Farhano Bodi. - Ano.
- Královno Farhano Bodi. - Sarkastické.
Můžu prosím být s dítětem, které jsem stvořil?
Vyhoď sarkasmus.
- Vyhodíme ego. - Pěkně. Jo.
- Můžeš říct: „Ahoj, Farhano!“ - Ahoj, Farhano!
- „Rád bych s ním byl víc času.“ - Rád bych s ním byl víc času.
Co ty na to? Jo?
Zatleskám ti pomalu.
Zkusme to. Poslechnu Mahiřina slova a požádám ji slušně. Třeba to zabere.
PŘÍSTAV MINA RASHID
Já, Hassan a Hanna
spolu začínáme mít pevnější přátelské pouto.
Tak jsme naplánovali den na lodi.
- Králi Fahade, konečně nám pomůžeš? - Jo.
A taky je fajn pobýt s klukama a kecat o čemkoli, co nás napadne.
- Všechno dobrý? - Jdeme na to.
- No teda! - To je paráda!
Jak to jde s Monou?
- Co práce? Jak jde život? - Máme se dobře.
Je to očividně zajímavé
být ženatý s velmi zaneprázdněnou, nezávislou ženou.
Někdy z toho samozřejmě vznikají zábavná odhalení.
Jako například:
Mona je člověk, co si zajímavě organizuje kalendář.
Dává si do něho všechno.
Od samého začátku dne, od vstávání…
- Fakt? -…odchod do práce.
Takže, když s ní teď někam chci vyrazit,
tak chce, abych jí na to poslal pozvánku do kalendáře.
- Cože? - Jo.
A tohle je asi ta nejzajímavější část,
chce ji tři dny předem.
- Cože? - Jo.
To si děláš srandu!
Kéž bych si ji dělal.
Osobně mi velmi imponuje, že jsem si vzal hyperúspěšnou ženu.
Ale myslím, že to začíná být trochu výzva,
když to začne ovlivňovat dynamiku vztahu.
A tady se naše přístupy liší.
Myslím, že ti rozumím.
Zeina teď má taky hodně práce.
Maká šíleně moc hodin.
Podnikání a vše ostatní v našich životech, plus Ebraheem, asi Zeinu překvapím,
ať ji motivuju.
Ale bůhví, jaká bude její reakce.
Jak se daří tobě?
Nedávno jsem seděl na horské dráze a zatočila se mi hlava. Nechápal…
- Ne! - Proč je mi zle?
Za posledních pár let jsem dost přibral.
A když hodně přiberete, zhoustne vám krev.
- To dělá problémy. - Závrať.
Safa k nám včera pozvala hypnoterapeutku.
- Což byl teda… zážitek. - Vážně?
Bože!
Takový má Safa charakter.
Se Safou je vždycky něco nového.
Řekla, že když to vyzkouším, pomůže mi to soustředit se na své zdraví.
Dala ti nahrávku, co musíš poslouchat?
- Musím to denně poslouchat před spaním. - Moc by mě zajímalo, jak to funguje.
Pokud potřebuješ osobní trenéry, akorát jsme řešili, kolik zvedáme.
- Nerad chodím do posilovny. - Pomůžeme ti, bude sranda.
Když budeš cvičit jen 15 minut třikrát týdně, budeš se cítit dobře.
Zkus to.
S Hassanem moc rádi chodíme do posilovny.
A chceme Fahada povzbudit.
Takže ho tam jednou vezmeme, abych ho namotivovali.
Těšíme se, že mu pomůžeme.
Dejme si před odchodem ještě drink.
- To je dobrý nápad. - Dost mě to dehydratuje.
Pozor, není v tom cukr.
- Nebo to je další krok hypnózy. - Jo, cukr, to je jiná.
MARHANOVO NAHRÁVACÍ STUDIO
Bliss má teď hodně práce
s produkováním hudby a práci na ní,
tak jsem si řekla, že zajdu do studia a zjistím, jak se má.
- Poslechneš si mou hudbu? - Jak je? Jo.
Líbí se mi to.
To je ona. Je to tak dobrá písnička.
- Líbí se mi. - Je dobrá, co?
Byl to skvělý rok. Snažím se soustředit na svou kariéru.
Mám už čtyři firmy a právě jsem podepsal smlouvu na desku.
Uvidíme, jaké to bude.
Jak se teď cítíš?
Řídit všechny ty moje podniky mi zabírá spoustu času.
Nechci být ve stejné situaci jako loni.
Přišlo mi, že loňský rok hrozně utekl,
a že jsem nedostal šanci, abych povykládal, co se dělo.
Myslím, že dnes je ten správný čas otevřít tato témata
a probrat s Danyou, jak jsem se loni cítil.
Loni jsem si procházel těžkým obdobím, víš?
Tys nemohla, ani můj kamarád Ebraheem nemohl.
Taky víš, čím si procházím s…
co se týče mého táty.
A tak…
Asi před dvěma lety měl můj otec mrtvici.
A v důsledku toho ztratil paměť.
A je těžké, když…
Víte, váš táta, hlava rodiny, otec,
prostě… najednou tak strašně zeslábne.
A…
zároveň řešíte…
jak být silná osobnost,
ale taky to, čím si váš táta prochází.
Je to těžký.
Netušila jsem, čím si procházíš.
Nejlepší způsob, jak se posunout dál, je komunikace.
Myslím, že komunikace byla slabou stránkou našeho vztahu.
Neřekla jsem mu, že jsem naštvaná a on to měl stejně.
Ale to je špatný přístup, protože se to časem nasčítá
a pak to všechno vypustíte ven a už může být pozdě.
Jsi manžel snů.
A to nejlepší na nás dvou
a našem vztahu je, že jsme nejdřív byli přátelé…
- Jo. -…a pak jsme se stali partnery.
Danya mě zná líp než kdokoli jiný.
Ví, čím jsem si prošel, jakou mám osobnost a hodnoty.
Mám pro tebe dárek, protože vím, že je ráda dostáváš.
- Probůh! - Snad se ti bude líbit.
A teď pro ni mám překvapení.
- Mám pro tebe tohle. - Co to je? Pokaždé mi tu dá dárek.
Tímhle ti chci dokázat,
jak jsem na tebe hrdý a jako uznání toho, jak skvěle se ti daří.
- Doufám, že se ti to bude líbit. - Dobře.
Jsem nervózní.
Co to je?
Je to klíč ke Karak Inc.
- Co to znamená? - To znamená, že je tvoje.
- Cože? - Ano.
- Ne! - Ano.
Napadlo mě otevřít Karak café,
což mi taky zabíralo hodně času.
Chci trávit čas prací na své hudbě a produkci.
S Danyou nám to teď klape.
A teď, když Danya podniká v pohostinství,
tak mě napadlo, že by to mohlo skvěle klapat.
Děláme to pro naše děti.
A je jedno, jestli na tom budu dělat já nebo ty.
Tohle pro mě znamená víc než šperky nebo auto.
Je to fakt, že věříš, že zvládnu řídit tvé podnikání.
Moc to pro mě znamená.
Byla jsem v naprostém šoku.
Ani v nejdivočejší představě by mě nenapadlo,
že by mi jen tak předal svůj podnik.
Miluju tě, děkuju.
Lepší dárek jsem nikdy nedostala. Děkuju.
A tohle je to nejromantičtější gesto, co mi kdy Bliss vysekl.
Když už řešíme podnikání, proberu s ním, co zažívám se svým obchodním partnerem.
Chci s tebou mluvit o té věci s Ebraheemem.
Vážně mě to štve.
Prý mě probíral se Zeinou a Safou.
Když jsem s ním mluvila,
zeptala jsem se, jestli to je pravda.
A on řekl, že je.
A pak se na mě naštval, že jsem ti to řekla.
Jsi můj manžel. Jasně, že ti všechno řeknu.
A on: „Když to ví Marwan, pak to můžu říct Safě a Zeině.“
- A já: „To nesrovnávej.“ - To je jiné.
To jsem řekla.
Někdy mi přijde, že Ebraheem zapomíná,
že jsme s Danyou manželé,
že nejsme tři kamarádi,
že jsme manžel, manželka a kamarád.
A pak jsem si myslela, že jsme v pohodě.
Řekla jsem: „Sedneme si s Blissem. Žádný problém.“
Protože jsi řekl, že s Ebraheemem nemáte problém.
- Že? - Jo.
Tak jsem mu řekla: „Neboj se. Sejdeme se a promluvíme si o tom.
Je to jen nedorozumění.“
Po třech hodinách, kdy jsem myslela, že jsme v pohodě, dal na internet,
že prodává Besties café.
- Viděl jsem to. - Šokovalo mě, že by něco takového udělal.
- Ale je to přece jen partnerství. - Jo.
Já o tom nevěděla. Nezmínil se mi.
Ale měl by si uvědomit,
že nemůže prodat Besties café.
Jsem 50% vlastník.
Měla bys vzít do ruky telefon a zavolat Ebraheemovi.
A jestli dostaneš dojem, že má se mnou nějaký problém, potkejme se.
- Někdy je to… - Musíš to zařídit, já s ním nemluvím.
Nevím, jak oddělovat přátelství a podnikání.
Prodáš Besties café, prodal jsi i naše přátelství.
Překlad titulků: Kateřina Richard