THE DUBAI EDITION HOTEL − SENTRUM
Hanna og jeg har vært nedlesset med jobb. Vi har sett lite til hverandre.
Så nå skal vi spise lunsj sammen.
Jeg gleder meg til å ta lunsjpausen min med ham.
-Så uvant. Hva er anledningen? -Det er en spesiell dag.
Jeg vil gjøre stas på Zeina.
Jeg har en stor overraskelse til henne. En Ferrari!
Hun har ønsket seg en før hun fyller 40. Jeg gleder meg til å gi henne den.
Hva er i veien?
Jeg venter en telefon om varemerket.
Jeg snakket med en venn som er varemerkeagent.
Jeg ville sjekke om Ebraheem har registrert varemerket for I Am The Company
i Storbritannia.
Det tar tre til fire dager å få bekreftet at det er registrert.
-Alltid intriger fra ham. -Nei, jeg vet ikke ennå.
Jeg må få et offisielt brev
om at varemerket er registrert før jeg planlegger neste trekk.
Inntil videre holder vi lav profil overfor Ebraheem.
Vi later som han aldri tok varemerket.
Som han vil gi meg det, og alt er i orden.
All ære til deg som jatter med på tøvet hans.
Etter det som skjedde, vil han tøye strikken.
Han tror det dokumentet vil avskrekke oss fra å foreta oss noe overfor ham.
Ebraheem drøyer med å gi Zeina papirene fordi han vil beholde overtaket.
Hun vet at målet er å provosere oss begge.
La oss snakke om noe annet.
Jwana arrangerer maskerade.
Alle kommer, så klart. Så hold deg i skinnet, for min skyld.
Jeg lar ikke noen såre deg.
Vanligvis er jeg avbalansert og fattet.
Men legg deg ut med familien min og tøy grensene…
Da smeller det.
Bravo, forresten. Gratulerer!
Zed Capital gikk endelig med overskudd.
Det er godt å vite at det var rett tidspunkt å selge villaen.
Det var drømmehuset mitt.
Hanna og jeg hadde drømmehuset vårt.
Jeg måtte selge det for å finansiere mine nye foretak.
Jeg utsatte en drøm for å oppnå en annen.
Du stresser ikke med penger, desto mindre i det siste.
Jeg har stoppet alt.
Hvorfor stanse? Vent, hvorfor sier du det?
La oss leve i nuet.
Forretningene går bra. Alt går på skinner. Hvorfor skal vi fortsette å utsette alt?
-Du er bare sta. -OK, men jeg elsker deg.
Ja. Skål!
Du må dra.
Lunsjen er over. På tide med overraskelsen.
God ettermiddag. Stig på.
Hva er dette?
BMW. Hvit BMW.
Nei, lappen var til denne bilen.
Hva skjer?
Det er din bil.
Unnskyld meg? Har det rablet for ham?
Jeg forstår ikke.
Zanzoun, det er gaven din.
Å, du store min! Hvem sa at jeg ville ha en ny bil?
Jeg ble veldig overrasket over bilen.
Med alt som foregår i livene våre kan da ikke Hanna kjøpe en Ferrari nå?
Jeg tenkte: "Umulig!"
Hvor mange millioner kostet denne?
Ikke gråt, da.
Det er så følelsesladd. For Hanna og meg er dette milepæler.
Som ung drømmer man om å eie en Ferrari en vakker dag.
Sett deg inn og prøv den, da.
Gi meg veska di.
Jeg har planlagt å kjøpe ferrarien i veldig lang tid.
Hun må skjønne at hun fortjener den, og føle seg uovervinnelig.
Frue.
Prates!
Kom tilbake!
Hannoun gjorde det.
I dag er det maskerade.
Det er den første festen jeg arrangerer for denne gjengen.
Jeg gleder meg så til å være sammen med dem,
bli kjent med dem, og se hvordan de oppfører seg.
Jeg er spent på hva de har på seg, og på maskene deres.
Hele denne maske-greia er bare for moro skyld.
Det er et maskeradeball!
Da må man pynte seg. Slå på stortromma.
O la la! Noen har gjort seg flid!
Jeg bare: "Nå tar jeg den helt ut."
Skjuler vi ikke nok som det er i livet?
Må vi maskere oss også?
Dette er nytt for meg.
Noen burde ha på seg to masker for å vise janusansiktet.
-Hei! -Hei. Takk for innbydelsen.
Stjernen har ankommet.
-Jøss! -Jøss! For en entré!
Det var entreen sin!
Jeg digger det!
-Du har samme antrekk som J.Lo. -Ja.
La meg kjenne.
Den kappen… Den begynte liksom her.
Følger du den, ender du opp i Abu Dhabi.
-Kjære, du ser flott ut. -Takk.
Jeg digger det!
Ebraheem virket uberørt.
Jeg prøver å unngå nok en krangel med Ebraheem.
Fort gjort å tråkke på slepet hans.
Hvor er LJ? Kommer hun?
Snakker om solen.
Jeg inviterte alle unntatt Loujain. Hun fins ikke i livet mitt.
Farhana, nok selfier. Det holder.
Mobilen din kommer til å begå selvmord.
Vent, jeg fikk en e-post fra Heroies.
-Hva? -Vent litt.
Jeg har ikke åpnet den ennå. Et øyeblikk.
Pang! Han tok kontakt med henne via e-post. Det var en lettelse.
Så jeg valgte å si til Farhana at jeg hadde besøkt eksen hennes for å megle.
-Jeg besøkte ham her om dagen. -Hva?
-Du dro for å treffe Heroies? -Ja.
Jeg ble sjokkert. Det kom brått på. Hvorfor treffe ham? Hva skjedde?
Han skriver: "Hei. Vi har et par ting å diskutere når du har tid."
"Jeg vil ha Aydin neste uke. Holder deg oppdatert om tidspunkt."
"Kan vi snakke ansikt til ansikt? Takk."
-"Takk" og tre punktum. -OK.
Først fikk hun sjokk,
men så la hun to og to sammen.
Jeg unnet deg en løsning.
Ser du e-posten?
Kom igjen, Farhana. Slutt å pirke.
Han spør pent. Hva vil du at han skal gjøre?
Du er skilt. Hvorfor behandle ham som din ektemann?
Jeg gjør ikke det.
-Nei, men du lager så mange regler. -Det er min rett.
Ikke for en eks, nei. Han er ute av livet ditt.
Farhana må fokusere på seg selv, livet fremover og sønnen.
Det er ikke din sak om eksen din blir gift eller skilt.
Jeg ba ham sette egoet til side og kun tenke på hva som gagner Aydin.
Men han ba meg be deg om det samme.
Jeg har vært så grei! Det er egoet hans, og det har det vært fra første stund.
Jeg er ikke optimistisk på Farhana og Heroies' vegne.
De er stabeiser.
De har store egoer som de hegner om.
Den eneste løsningen er å la et familiemedlem gripe inn.
Hva skal du svare?
Jeg tar med Aydin for å møte faren. Jeg møter ham gjerne.
Jeg drar og besøker ham.
Jeg tar én siste prat med ham ansikt til ansikt.
Jeg tar med Aydin.
Takk for at dere tok imot invitasjonen og kom hit i dag.
Jeg inviterte bare mine aller nærmeste.
Hvorfor omgås med noen jeg ikke er glad i? Jeg er ingen hykler.
Folk burde ikke bære maske.
Masker bør bare være tilbehør på fester.
Enten er du god både ansikt til ansikt og bak min rygg,
ellers vil jeg ikke ha deg i livet, eller engang møtes.
Jeg er så glad dere er her i dag. Tusen takk!
Jwana er en sterk kvinne.
Men hun er også myk på innsiden. Jeg elsker Jwanas karakter.
Kom, alle sammen! La oss danse sammen.
Kom igjen.
Ballet var fint og musikken var fin.
Vi storkoste oss.
Siden Ebraheem la ut en story om at The Besties Café er til salgs,
må jeg vel ta en prat med ham.
For det gjør kona opprørt, og det liker jeg dårlig.
Danya sa at du er sint på meg.
Ikke på deg, bare på Danya. Hun vet at hun tar feil.
Men du tar ikke feil?
Niks.
Du skrev at du vil selge Besties Café.
Var det riktig å legge ut uten å spørre meg?
Timeout.
-Timeout, folkens. Timeout. -Du tror jeg…
Det var nemlig akkurat dette jeg fryktet i fjor.
Vi er forretningspartnere. Man spør partneren først.
Kanskje lot jeg meg rive med, men jeg prøvde å forebygge noe enda verre.
Avtalen var at hvis vi ikke blir enige, selger vi.
Men hva ble vi ikke enige om?
Jeg selger kafeen for å lære henne
at Ebraheem selger alt som volder ham hodebry.
Problemet er at du fortalte Marwan hva som skjedde mellom oss.
Jeg vet ikke med Ebraheems forhold til hans kone og hva de ikke deler,
men min kone og jeg snakker om alt.
Bedriften ryker fordi jeg snakket med min mann?
Ja. Hodebryet er ikke verdt det. Dere er viktigere enn bedriften.
-Den må ikke komme mellom oss. -Det var bare en samtale.
Jeg føler at siden vi åpnet Besties Café,
er mitt og Ebraheems forhold blitt totalforandret.
Dette er ikke bestevennen min.
Det var du som begynte!
-Nei. -Jo, det gjorde du!
Jeg kalte deg "Miss Sein". Med rette.
-Du irettesatte meg foran de ansatte. -Men de vet det jo godt!
-Du var respektløs. -Det var ikke respektløst!
-I mine øyne, så. -Ikke mine.
-Da selger vi den. -Nei!
-Ferdig! -Du avgjør ikke det.
Ebraheem i et nøtteskall. Han har gode og dårlige dager.
Denne var dårlig.
Selg din halvpart. Jeg vil ikke.
-Jeg selger firmaet. -Det kan du ikke!
-Jo, jeg har bestemt meg. -Ser du?
Danya må innrømme at hun tok feil.
Jeg står ved salget av kafeen helt til hun innrømmer det.
Innrømmer hun at hun tok feil, revurderer jeg kanskje.
Jeg blåser i pengene og bedriften.
Det stikker dypere. Det står om moral, etikk og respekt.
Dette er respektløst.
Husker dere i fjor?
Jeg var urolig for hvordan det ville gå med trekløveret vårt, og med dere to.
Vel…
Jeg vil nødig si "hva var det jeg sa", men jeg blir visst nødt.
Prøv å puste med magen.
-Jeg er såret og opprørt. -Ja.
Når det er færre folk her, tar dere en ny prat.
Jeg står i det og hygger meg videre.
Vil han prate, får han komme bort.
Jeg prøvde, men ble avvist.
Neste trekk er hans.
Hva foregår?
-Hva foregår? -Jeg vet ikke.
Jeg sølte på den mens jeg spiste, og jeg må ha den på under fotoseansen.
Jøye meg!
Begge går i rødt i dag.
Var det planlagt? Hva skjedde?
Det var ensidig.
Dette er første gang jeg treffer Farhana
etter opptrinnet på nyttårsaften.
Og jeg har hørt at hun har spredd nye rykter om meg daglig.
Det er ikke greit.
Safa, Farhana sitter her.
Si det til henne.
Farhana går rundt og baktaler Safa.
Det har gått så langt at hun dikter opp ting Safa skal ha sagt.
Jeg vet ærlig talt ikke.
-Kan du ikke be henne slutte? -Hvorfor skulle jeg? Jeg blåser i henne.
Så lenge ingen er sinte på meg, gir jeg blaffen.
Kjære deg!
Noen folk lager bare kvalm.
Jeg er lei av at folk baktaler meg, og hun vil ikke høre.
Hvis noen har noe usnakket med meg, så si det til meg!
Farhana konfronterte deg på nyttårsaften.
-Ja, jeg sa det rett ut. -Hun baktalte deg ikke.
-Jo, det gjorde hun! -Hva?
Hun sa til Jwana at Safa har sagt ting om Jwana bak ryggen hennes.
Hvis man hører noe om en venn, ville ikke du også sagt fra?
Etter nyttårsfeiringen sa Safa til en venn av meg
at hun syntes at Jwanas antrekk var harry.
Som om det ikke ville komme meg for øre?
Jeg hørte historien. Safa hun ringte deg og sa:
"Så du hva hun gikk i?" Så ringte du Jwana og sa at Safa ikke likte antrekket hennes.
-Hva? -Det hørte jeg.
Farhana fortalte meg at Safa baktalte meg.
Safa har ikke gjort meg urett. Hun har ikke krenket meg på noe vis.
-Løgneren blir avslørt. -Løgneren ble nettopp avslørt!
Hun ville ikke sagt det om meg. Aldri!
Du legger deg ut med Farha og Marha igjen?
Seriøst?
Hadde hun ikke stolt blindt på meg, ville hun trodd at jeg hadde brutt tilliten.
De gjør sitt aller beste for å så splid mellom Safa og meg.
De har prøvd før, uten hell.
Det funker ikke nå heller.
Hun vil ha sladder.
-Hun vil at noen skal gå bort til meg. -Du sa det! Det var derfor vi hørte det.
Det er mye som skjer.
Skulle ønske jeg hadde større maske.
Dette er helt spinnvilt.
-Ikke gi henne oppmerksomhet. -Hold hånda unna trynet mitt, for faen!
Dæven!
Hvem er du?! Hold hånda unna trynet mitt, din klovn!
-Du er en klovn. Du ser ut som en. -Hold hånda unna trynet mitt!
-Du må ha hele rampelyset. -Vi snakket ikke om henne.
Denne gruppen er som en vulkan.
Straks du kaster en stein, blir det utbrudd.
Ingen vet når flammene vil ebbe ut.
-Jeg er ikke fra gettoen, som deg. -Unnskyld? Gettoen?
-Jeg gidder ikke omgås med gettofolk. -"Gettofolk"?
Folk som Safa må settes på plass.
Fordi hun må kjenne sin plass.
Hun skriker og bærer seg. Sånn oppfører ikke en dame seg.
Hun må slutte.
Jeg vil ikke snakke med deg. Du kan ikke måle deg med meg. Ha det.
Ikke kødd med meg.
Nok krangling.
Du har din versjon, og hun har sin.
Hvorfor så splid mellom dere? Hva har det med meg å gjøre?
Det var han som startet det.
Vi er vant til at Ebraheem oppfører seg rart.
Han prøver å så splid mellom min kone og Safa.
Hvor langt vil du dra denne farsen?
Jeg merket at stemningen endret seg, og jeg har god radar.
Så da fikk jeg nok.
Glad i dere.
-Ses. -Glad i dere. Snakkes!
Jeg tok veska og dro.
Hva faen, er dette videregående? Bortkastet tid!
Hva? Vent, Hannoun.
-Hvorfor? -Nei.
Dette er bortkastet tid.
-Bortkastet tid? Dra, da. -Herregud.
Nå holder det.
-Nok! -Hei! Der har vi Ebraheem!
Visste dere at denne lille gutten…
Herregud! Hanna!
…sendte kona en genser med "Du er ikke selskapet"?
Jeg vil ikke krangle med Ebraheem.
Og så bagatelliserte hun det. For å unngå at jeg ga ham juling, antar jeg.
-Gi meg juling? -Herregud!
Du skal gi meg juling?
-Du er ingen mann. Eller en gutt. -Stopp!
Jeg er mer mann enn deg, og faren og bestefaren din.
-Gjør det! -Hanna!
-Gjør det! Gjør det! -Hva gjør du?!
-Én slåsskamp. Bare rolig… -Vent.
Du er ingen mann. Du er ingen gutt.
Som du pleier å si: "Du er en bitch!"
Vil du ha ondskap, får du ondskap.
Den får du på sølvfat. Vel bekomme.
Du er en kaffegutt. Bitch!
Familien din er bitcher! Hele hurven!
Slå av kameraene og bli med utenfor.
Den gutten endrer seg aldri.
-Dette er ikke rett tidspunkt! -Det er ikke verdt det.
-Virkelig ikke! -Han kaster bort tiden din.
Ebraheem har noe jeg vil ha.
Dette var feil tidspunkt.
-Dra, noen. -Vil du vise at du er mann?
-Slutt! -Jeg kalte kona…
Der og da tenkte jeg: "Glem The Besties Café."
Jeg bryr meg bare om bestevennen min.
Jeg var sint på Ebraheem, men når vennen din trenger deg,
slipper du alt og stiller opp.
Så det gjorde jeg.
-Jeg kalte kona di en bitch. -Nei!
-Hva skal du gjøre? -Slutt!
-Gjør noe! -Se på denne lille gutten.
Slapp av, Ebraheem.
Ikke kast bort tiden min. For en taper.
Så gå, da! Gå!
Nå holder det.
Den lille gutten legger seg ut med familien min.
Går han over streken, stopper jeg ham. Enkelt og greit. Jeg frykter ingen.
-Farvel! Du kan dra. -Nok, Hanna.
Hasta la vista. Ha det. Døren er åpen.
-Stikk og kom aldri tilbake. -Slutt!
-Vær så snill! -Pell deg ut! Stikk!
-Hev deg over det. -Hvis han begynner, forsvarer jeg meg.
Har jeg ikke rett til å forsvare meg?
Hanna la nettopp seg ut med sin eneste overmann.
Nå må han trygle meg om å gi kona varemerkedokumentene.
Du skulle på fest, ikke slagsmål.
Man bør respektere omgivelsene.
I dag skal jeg møte Danya, Bliss og LJ for å spille padel,
men også for å oppdatere LJ om alt som skjedde i går på Jwanas maskeball.
-Hei, folkens. Hallo. -Hallo!
-Hei, vennen. -Står til?
-Klar til dyst? Alt vel? -Ja.
Kom, la oss spille!
Bra spilt!
-Du gikk glipp av mye. -Du store.
-Hva skjedde i går? -Herregud! Det var vilt.
-Vel? -Det var maskerade.
Jwana inviterte oss på middag.
Mot det teatralske bakteppet ble folk litt ekstra dramatiske.
-Litt ekstra. -Ja.
Masketemaet sier jo sitt. Men, ja?
Når alle har på maske, er det ikke godt å si hvem som er ekte og som er falsk.
Ebraheem og Hanna begynte nesten å slåss.
Hele situasjonen sjokkerte meg. Helt ut av det blå!
Ebraheem hoppet opp på glassbordet!
-Ikke til å tro! -Det var lys og fjær.
Og alt mulig annet. Det kunne blitt brann!
-Ja. -Det var skummelt.
Vennskap handler ikke om å såre og dolke folk i ryggen. Det er ikke vennskap.
Jeg reiser bort en uke. Pass godt på henne.
-Hvor da? -Hvor skal du, Bliss?
Jeg skal til Kenya.
-Så fint. -Ja.
Min åndelige reise.
Jeg drar på et kursted for å koble av,
for det føles som om gjengen er i ferd med å bli i overkant…
Hva var ordet?
Gærne! Det var ordet.
-Vi trenger noe å drikke. -Jeg tok med karak-te.
-Takk, Bliss. -Ja.
-Kan jeg si det? -Kjempekult.
-Ja, bare si det. -Jeg ga Danya hele Karak Inc.
Så søtt!
-Hva? -Herregud!
Så søtt, Bliss.
Etter alt som har skjedd mellom Danya og Bliss, var det fantastisk.
Jeg blir så glad og stolt av Bliss for kjærligheten og støtten han viser kona.
-Hva mer, folkens? -Hva mer har foregått?
Her om dagen satt jeg på klinikken med Jwana, Farhana og Mahira.
Vi fikk IV-drypp og prøvde å koble av.
Jeg spurte Jwana: "Hva er situasjonen mellom dere nå?"
For ærlig talt vet jeg ingenting om bakteppet.
-Jeg ante ikke at dere har vært venner. -Vennskapet vår var fint mens det varte.
Og jeg ønsker henne alt godt. Jeg respekterer henne jo.
Hun er jo gammel nok til å være moren min.
Men jeg føler at jeg ikke kan gi henne mer enn det.
Hun var en veldig nær venn.
Jeg var virkelig glad i henne og brydde meg om henne.
Men hun såret meg. Folk som ikke tilfører mitt liv noe, vil jeg ikke ha der.
Men det betyr ikke nødvendigvis at noen har gjort noe galt.
Jeg har bare forandret meg.
Det er ingen skam i å forandre seg.
Og det er ingen skam når venner slutter å snakke sammen.
Og det er ingen skam i å kvi seg for å konfrontere.
Slik jeg ser det, gikk vi bare videre, begge to.
Men noe Jwana sa hun hadde blitt opprørt av,
var at før arrangementene dere gjerne blir invitert til,
skal du ha ringt folk og sagt:
"Ber du Jwana, kommer jeg ikke. Du kan ikke invitere henne."
Det stakk visst dypt.
Det var ikke det som skjedde.
Jeg ble invitert til et arrangement.
Så ringte de og sa: "Jwana ba oss om å ikke invitere deg."
Så det er omvendt?
Ja. Det er hun som har sagt slikt.
Skulle ønske jeg var mektig nok til å få noen nektet på arrangementer!
Men noen slik innflytelse har ikke jeg.
Hun gjør sånt, ikke jeg.
Kosebamsen i meg vil at du og Jwana skværer opp.
Kanskje dere bør ha en siste fortrolig samtale. Legg alle ryktene døde.
Kanskje dere en vakker dag kan omgås igjen.
Jeg vil ikke snakke med henne. Valget er tatt.
Å skvære opp med henne vil ikke tilføre livet mitt noe.
Jeg gleder meg! Det er snart moteuke!
-Skal du på catwalken? -Ja.
-Hva? -Utrolig!
-Lykke til, kjære. -Takk, Mona.
-Lykke til, kjære. -Vi må gjøre dette oftere.
Jwana skal også på catwalken under Dubai Fashion Week.
Det stresser meg.
I dag arrangerte Mahira og jeg lekestund for barna, så de kan more seg litt.
-Hei. -Lekestunden er endelig her.
Vennen.
Står til?
Bra. Enn med deg?
Nå hilser vi.
-Yasma… -Gå.
-Og? Alexa. -Alexa.
Og Joe.
Ta dem med til sklien.
Se på meg!
Skal vi sette oss og ta en kaffe?
-Hvordan går det? -Du gikk glipp av all moroa.
Hvorfor stakk du?
Seriøst, Zeina. Det ble for mye.
Det tappet meg for energi.
-Du så ikke det som fulgte. -Hva var det?
Etter at du dro, begynte Ebraheem å si at jeg har brutt Safas tillit.
Han sår splid. Det kan jeg ikke leve med.
Det skal du ikke.
For et skittent spill.
Hanna mistet besinnelsen og sa: "Ikke kast bort tiden vår."
-Hva gjorde Ebraheem? -Han gikk opp på bordet.
Unnskyld?
-Jeg… -Hoppet opp på bordet?
Jeg holdt Hanna tilbake.
OK…
Og Ebraheem sto bak meg og holdt på med sitt.
Jeg hørte at ting knuste.
-Knuffing? -Jeg så ikke.
Det var like før.
Herregud. OK…
Og jeg måtte ta med meg Hanna og dra.
Hva tenker du å gjøre?
-Jeg vil ikke krangle med Ebraheem. -Du vil ha fred.
Tvisten mellom Ebraheem og Hanna…
Ebraheem kan bruke den som grunn til å beholde varemerket.
Er det rettferdig? Nei.
La oss håpe på det beste.
Hva mer?
Jeg glemte faktisk helt å gi deg en oppdatering.
Jeg har utsatt huskjøpet inntil videre.
Hva har skjedd?
Visse ting i livet må løses før jeg fokuserer på dette.
Jeg sitter fast i fortiden.
Jeg må sette sluttstrek før jeg kan tenke på det.
-Ta deg god tid. Jeg skal ingensteds. -Ja.
Skilsmissen tar for lang tid, så jeg bestemte meg for å utsette å huskjøpet.
For jeg har verken tid eller overskudd til noen husjakt.
Forresten, kommer du på moteuka?
-Ja, jeg tror det. -Kult.
Dubai Fashion Week er helt klart en internasjonal begivenhet.
Det viktigste er å vise verden vår arabiske mote og arv.
Jeg vil introdusere deg for en venn. Hun heter Roz.
Saudiarabisk, men bor i LA.
Hun kommer på moteuka. Hun skal på catwalken i et av showene.
Jeg vil hun skal møte gjengen. Men hvordan skal jeg introdusere henne?
La meg møte henne først, så forbereder jeg henne.
Forbereder henne grundig.
Fahad fortalte om helseproblemene sine, så Hassan og jeg tar ham med på trening
for å motivere ham til en bedre livsstil. Og nå kan vi prate om maskeradehendelsen!
Med tanke på hva som skjedde i går kveld, burde vi nok valgt bokseringen.
Vel, fortsett å trene.
Etter den siste tiden med gjengen å dømme, går ting som regel galt.
Ebraheem kan ikke gå rundt blant folk og oppføre seg sånn,
og forvente at det ikke får følger.
Ikke la sånne som han terge deg.
Han presset deg til et punkt der selv du ble sint, og…
Jeg kjenner Hanna bedre enn som så. Han synker aldri så dypt.
Han følte seg trigget av hva enn Ebraheem har gjort.
Men det var litt provoserende.
Dette er aller første gang jeg reagerer sånn.
Zeina er bekymret for varemerket "I Am The Company".
Det bygger seg opp. "Hold deg unna oss. Slutt å kaste bort tiden vår."
Spesielt når det gjelder familien min, kona, barna… Jeg tillater det bare ikke.
Jeg oppførte meg pent med tanke på hva han har gjort mot kona mi.
Jeg håper han skjønte tegninga.
Og ellers…
Lykke til i retten.
Hva angår Ebraheem, skal jeg unngå ham.
Hvis det er et sosialt arrangement, går jeg bare ikke. For hva er vitsen?
Sånn er det. La oss være modne.
Jeg kom frem til at det er best jeg unngår å være samme sted som Ebraheem,
så det ikke går over styr igjen.
Hvordan går hypnosen?
-Nei, det er ikke noe for meg. -Hva? Nei!
-Jeg hører på opptaket… -Jeg trodde det virket!
De første nettene hjalp det meg å sovne, men så…
Tilbake til start.
Hypnoterapien funker ikke for meg.
Jeg glemte det et par kvelder.
Så kokte det bort i kålen.
Vi skal hjelpe deg med treningsdelen,
og vi skal hjelpe deg med motivasjonen.
-OK. -Greit?
-Vi har en liten overraskelse. -Til meg?
-Hei, folkens. Står til? -Der er Jovana.
Jeg spurte Zeina om Jovanas nummer.
En høyt anbefalt personlig trener.
Hassan og jeg tok henne med for å vise Fahad et par ting på treningssenteret.
-Står til? Jovana. Så hyggelig. -Så hyggelig.
Herregud! Hva har de gjort?
Han må trives her.
Dere presset ham hit? Han ville ikke komme alene. Jeg skjønner.
Han kom ikke frivillig.
Ja, han er her mot sin vilje.
Safa er en sjalu kvinne. Jeg skal ikke møte andre kvinner.
Om Safa ikke fikk et ord med i laget, er det ikke greit.
Skal vi ta en full kroppsøkt, bare for å sjekke formen din?
Hva med en lett økt den første dagen?
-Lett, ja. -Ja.
Fahad bare satt der og…
Ta en knebøy, og gå så langt ned du kan.
Stå i et halvt sekund, kjenn på lår- og setemuskel.
Reis deg og stram kroppen.
-Sånn? -Ja, perfekt.
To.
Skyv hoftene bakover som om du sitter på en stol.
-Fem! -Fem!
-Seks! -Seks!
-Gå bak ham. Hjelp ham, Jovana. -Ja!
Jeg filmet mens Fahad trente, så han kan følge progresjonen sin.
Og ærlig talt også som bevis på at vi fikk ham på treningsstudio.
Klar til å gjøre litt mer?
Nei.
Ferdig for i dag.
Jeg ble ubekvem, for jeg følte meg ikke klar.
Jeg var ikke forberedt på noe sånt.
-Overkropp? Armer? Skuldre? -Nei, jeg tror…
La gutta trene. Jeg slapper av.
-Var det alt? -Ja.
Nei!
Det slo ikke an.
Planen vår feiler allerede…
Nei, saken er…
Tja… Jeg blir bare ikke motivert i treningsstudioet.
Hele greia med å trene… Det er ikke noe for meg.
Hassan og Hanna trodde at dette kunne motivere meg.
Kanskje motiverer det dem.
Jeg må fortelle Safa om dette.
Jeg håper hun ikke tar for mye på vei. Hun vet jo bedre om meg.
-Fahad beviste at han er en bra mann. -Dette var knapt en test.
DUBAI FLYPLASS
-Hallo! -Hallo, Mahira!
-Hei! -Kjære!
Hei!
Model Roz og jeg har vært venner i fire år.
Hun var den første saudiske modellen, og bor i Statene.
Ti år er gått siden sist hun var i et arabisk land.
Jeg bestemte meg for å dra og møte henne på flyplassen i dag.
Jeg heter Roz.
Jeg er fra Saudi-Arabia. Jeg er kjent som Model Roz på sosiale medier.
Og jeg bor i LA.
Jeg er den første saudiske modellen. Mote, skjønnhet, foto, blader, forsider…
Spesialitetene mine.
I 2013 dro jeg til Los Angeles for å studere.
Og det var der jeg begynte som modell.
Jeg har rundt 30 millioner følgere på sosiale medier.
Da jeg begynte min modellkarriere som den første saudiske modellen,
måtte noen bane vei for å endre fremtiden, og jeg bestemte meg være den personen.
Jeg er glad for å ha åpnet døren for mange innen sosiale medier, mote og skjønnhet.
Jeg er stolt av jentene og det de utretter.
-Når var du her sist? -Det har gått nesten ti år.
-Jøss! OK. -Dette er det ellevte året.
Fortell om moteuka. Hvilke show? Catwalk eller tilskuer?
Jeg går egentlig ikke catwalk i moteuka, men nå ba de meg.
Og jeg må jo støtte lokale klesmerker.
-Et lokalt merke? Bra, Roz. -Ja.
Jeg er ikke catwalk-modell, men jeg ville støtte lokale talenter,
for jeg vet at vi har mange talenter som bare trenger litt rampelys.
Det er fint å vise frem disse talentene.
Kanskje slår de gjennom internasjonalt en dag på grunn av meg. Eller Gud, da.
Si det, så jeg kan planlegge.
Hvor lenge blir du i Dubai?
Rundt to uker.
Fint. Jeg må presentere deg for gjengen.
-Fine folk, men dramatiske. -Drama?
Jeg har nok drama.
-Jeg trenger ikke mer. -Ja.
Jeg gleder meg til å møte hele gjengen.
Forhåpentlig blir det ikke drama med dem.
-Jeg må presentere deg for LJ også. -Topp. Gleder meg til å faktisk møtes.
-Hun er så søt. -Hun er det.
Siden LJ skal være i samme show, får de møte hverandre.
Kanskje hun kan få noen tips fra LJ.
Hvordan er livet?
Alt er bra, takk Gud.
Er skilsmissen overstått?
Herregud.
Jeg har jo en advokat på saken.
-Du vet hvor lang tid det tar. -Ja, jeg vet det.
Model Roz vet hva jeg går gjennom, for sist gang jeg var i Los Angeles,
gikk vi gjennom det samme samtidig, så det snakket vi mye om.
-Hva med deg? Er det i orden nå? -Rettssaken pågår ennå.
-Blir det verre? -Fra asken til ilden.
Av egen erfaring vet jeg hvor brutal en skilsmisse kan være.
Det var derfor vi støttet hverandre.
Vi har vært venner siden.
-Nok om skilsmisse. -La oss droppe temaet.
-Vi skal ikke rippe opp i gamle sår. -Så sant.
-Vi spiller noen fine sanger. -OK.
-Roz, min kjære, velkommen til Dubai! -Herregud!
FAHAD OG SAFAS BOLIG
Jeg har med blomster.
-Jeg setter dem der. -Takk.
Hvorfor går du sånn?
Jeg tok med blomster, for jeg skal informere Safa om treningsøkten
med Hassan og Hanna, og diskutere den.
-Hva har skjedd med deg? -Knehasene, lårene, alt verker.
Fahad! Det var én treningsøkt.
Men Safa…
Fahad, jeg fødte et menneske uten å lage like mye drama.
Hvorfor så enkelt kledd?
-Når så du meg sist i jeans? -Lenge siden.
Ingen smykker. Bare enkelt.
Dette er en revolusjon for Safa Siddiqui. Jeg er i ferd med å bli et bedre menneske.
Jeg modnes og forstår verdien av det jordnære.
Jeg kjenner ikke meg selv igjen i jeans og T-skjorte.
Hvem er dette?
Renselse, Safa! Renselse.
Jeg må nok venne meg til blomster som gave.
Det blir tøft.
Jeg mener, blomster?
Tilleggsgave, ja. Men selve gaven?
Bare blomster?
Spørs om jeg klarer dette.
På treningsstudioet syntes gutta det var gøy å skaffe meg en PT.
For å hjelpe meg i form.
Greit for meg. Du har jo PT-timer her hjemme.
Hva var så gøy?
Antrekket hennes.
-Hun? -Ja, det var en dame.
Fordi jeg kjenner Safa så godt, tenkte jeg: "Hva vil kona synes?"
Og ned med foten, OK? Bli i den posisjonen i et halvt sekund.
-Vil du prøve? -Jeg skal prøve.
Hva i all verden står på?
Er dette en spøk?
Hvorfor skal du ha kvinnelig PT?
Hva er dette?
I mitt ekteskap har vi en avtale.
Du omgås ikke med uidentifiserte kvinner.
Jeg ser ikke på henne.
Vent! Stopp en hal!
Og ned med foten, OK? Bli i den posisjonen i et halvt sekund…
Du glor på henne!
Hvorfor dro du ikke da du så at hun var dame?
Hun er PT. Hun prøver bare å hjelpe meg med å gå ned i vekt.
Safa er sykelig sjalu.
Men denne reaksjonen hadde jeg ikke sett for meg.
Jeg sa til dem at jeg ikke ville.
Fahad, jeg har tatt mamma-makeover og gjort alt for å se bra ut for deg!
Og nå glaner du på andre? Fortjener ikke jeg bedre?
Jeg har gjort alt for å se bra ut for deg!
Jeg går med indiske klær. Jeg drar til India for hans skyld!
Jeg gjør alt han ber om.
Hvordan våger du å omgås med en annen kvinne?
-Når ble dette oss? -Min kjære.
-Slapp av. -Jeg slapper ikke av!
Jeg glante ikke på henne. Jeg spurte ikke om navnet engang!
Du har gått over streken.
I vårt forhold skjer ikke dette. Vi har en tosekundersregel.
I ett sekund kan du se på en kvinne.
Men gjør du det i to sekunder, er det utroskap.
-Du kan reglene! -Jeg gjorde ikke…
Jeg finner meg ikke mannlige trenere.
Har jeg hatt mannlig trener? Noensinne?
Si meg, hva er det du savner?
Hadde jeg hatt noe å skjule, ville jeg skjult det! Jeg ville ikke vist deg det.
Ro deg ned.
Nå er ekteskapet i krise!
Han har sådd tvil i hodet mitt.
Jeg trodde aldri han ville bryte regelen.
Jeg falt for deg fordi jeg trodde du bare har øyne for meg.
Fordi hun er blond?
Jeg kan bli blond.
Jeg angrer på at jeg fjernet sporingsappen.
Uten den skjer sånt som dette.
Jeg har ikke mer å si. Jeg er veldig skuffet og opprørt.
Det er alt.
Ekteskapet mitt er…
Ekteskapet ditt?! Har det rabla for deg?
Jeg forventet ikke en sånn reaksjon.
Det var feil tidspunkt å si det på.
Og grunnen er at jeg har planlagt noe stort for Safa.
Og jeg vil si hva jeg driver med.
Vil du ikke høre? La meg bare…
-Ro deg ned. -Hva er dette?
Her. Jeg har ordnet noe til barna og deg, i tilfelle noe skjer. Her, les.
De siste par ukene har jeg jobbet med et testament
som gjør kona og barna til mine arvinger.
Jeg er bekymret for helsa mi.
Jeg vil også være her for barna mine.
Skjer det meg noe, trer dokumentene i kraft slik at familien blir ivaretatt.
Les det.
FAHAD SIDDIQUIS TESTAMENT
Det er dette du…
Ikke fortell meg dette!
Så derfor kjøpte du blomster!
Hva er dette?
Safas reaksjon er ganske håpløs.
Jeg tror hun ble såret eller sint. Jeg vet ikke hva det var.
Men ganske drastisk var det.
-Hvorfor oppføre deg sånn? Kom. -Hva mer vil du ha av meg? Jeg er ferdig!
Testamentet skremte vettet av meg.
Jeg kan ikke forestille meg et liv uten den mannen.
Men nå er jeg rasende. Jeg må være alene.
DESIGNERS & US HAUTE COTORE MOTEHUS
I dag har jeg prøving for et moteshow
for å sjekke at alle målene stemmer.
-Hei. -Salut. Velkommen.
Dette er min tredje moteuke i Dubai.
-Spent? -Ja, jeg er så spent.
-Hva håper du på? -Jeg skal rocke catwalken.
Jeg digger det!
I dag skal Model Roz og jeg ta målene hennes
for kjolen hun skal bruke under moteshowet.
Vi støter nok på LJ.
-Hei. -Velkommen.
-Hei, vennen. -Hei, kjære.
-Står til? -Hei.
-Står til? -Bra.
-Jeg vil du skal møte Model Roz. -Hei, LJ.
-En glede. Står til? -En glede.
-Du er flott i virkeligheten! -Takk.
Mahira introduserte meg for en venn. Hun virket som ei grei jente.
En grunn til at jeg ville la Roz møte deg, er at dette er hennes første catwalk,
-Ja. -Det er enkelt.
Bare gå. Vis litt holdning.
Se kun rett frem.
Gangen kan jeg.
-Men hvor skal jeg se? -Rett frem.
LJ er så søt. Hun ga meg catwalk-tips.
-La oss sette i gang. -Klar?
-Kom. -Vi begynner med LJ.
Jeg vil ha te og kaker.
Jeg ble bedt om å avslutte moteuken. Det er ikke første gang på catwalken.
I dag blir jeg med Farhana for å ta mål.
-Hallo. -Hallo.
-Hei! -Hei!
-Hallo. -Står til?
Jeg ble overrasket over å se Loujain sitte der.
Står til?
-Hei. -Hei.
Jeg ante ikke at hun ville være der.
-Hei, står til? -Hei! Godt å se deg.
-Du ser fantastisk ut. -Takk.
-Hvordan går det? -Bra.
Har du prøving?
-Mine mål er tatt, så jeg kan gå. -Ja, vi skal gjøre en…
Hun skal på catwalken.
Jeg vil ikke omgås med dette mennesket verken i noe moteshow eller annensteds.
Jeg vil snakke med deg før du drar.
Er det noe galt?
Siden alle er her, bør vi snakke. Vi kan gå bort dit.
Jeg følte at dette var rett øyeblikk
for å føre dem sammen og la dem snakke ut.
Vi må prøve å løse uenigheten deres.
Jeg vet at det er spenning mellom Jwana og LJ,
og jeg så at Jwana ikke sa hei til LJ.
Jeg ble veldig ukomfortabel.
Jeg forlater dere.
-Det går bra, Mahira. Du kan bli. -Bli.
Du kan bli.
Niks.
Det skjer ikke.
Vi må bare gjøre…
-Vi må snakke. -Klart det!
-Greit? -Kan jeg få veska mi?
Ja. Beklager.
Jeg tror det var en privat samtale mellom Farhana, Jwana og LJ.
Så Mahira og jeg tok veskene våre
og ga dem litt privatliv.
Slå dere løs, men hold oss utenfor.
Jeg vil bare at vi tre skal sette oss og ha en høflig samtale.
-Selv om dere ikke vil være venner. -Hvorfor presse meg?
-Jeg gjør ikke det. -Vet du hva problemet er? Jeg spør deg.
-Samme hva slags… -Nei, ikke samme hva slags.
Du ba om dette, ikke sant?
-Vi må ikke krangle. -Jeg krangler ikke.
Farhana er den siste som burde be meg skvære opp med LJ.
Hva vil du, Farhana?
Bare at dere skal kunne omgås. Være på hils igjen.
Jeg har unngått denne samtalen med alle.
På over tre år
har ikke Jwana og jeg snakket sammen av flere grunner.
Og sånn er det. Jwana, jeg har holdt avstand.
Noe skjedde i Dubai.
-Jeg vil nødig ta det opp. -Jo, gjør det.
-Nei. -Det går bra. Jeg er ferdig med det.
-Kom igjen, Loujain! -Du sier mye om meg.
Hva så? Alle snakker.
Og noe jeg fortalte deg i fortrolighet, delte du med andre.
Hvor er beviset?
Se i det minste på meg når jeg snakker.
Står du for dine ord, kan du se noen i øynene og si det rett ut.
-Jeg kommuniserer med deg, ikke veggen. -Jeg kan ikke, Loujain.
Hvordan våger du å se meg i øynene?
Hvem tror du at du er?
Du sa til henne: "Jeg gjorde det bare for å ergre henne."
-Vi var ikke på talefot. -Det spiller ingen rolle!
Om vi ikke prater, kan du da gå ut med min eks?!
Jeg gikk ikke ut med din eks!
Jeg har rotet det til.
Du fulgte ham og sendte ham hjerter.
-Alle kom og sa det til meg. -Vi ble venner.
Hvorfor bli venner? Hva betyr han for deg?
Jeg angrer så inderlig på dette.
Vi ble venner på sosiale medier.
Det er absolutt alt!
Du sa til henne: "Jeg vil såre Jwana." Sverg på dine barn at du ikke gjorde det!
Sa du ikke det til henne?
Jeg gjorde det.
Jeg gjorde det med vilje.
Jwana såret meg dypt.
Hun skulle få føle det hun fikk meg til å føle.
Tekst: Nicolai Herzog