ГОТЕЛЬ DUBAI EDITION – ЦЕНТР
Ханна і я маємо шалений темп роботи.
Ми майже не встигали проводити час разом, тому
сьогодні ми разом обідаємо.
Дуже приємно побачити його серед дня й провести з ним перерву.
Я так не звикла. Яка нагода?
Це особливий день.
Я хочу побалувати Зейну.
Я маю для неї великий сюрприз.
Я купив їй «Феррарі».
Вона завжди хотіла таку машину ще до своїх 40 років.
Я з радістю подарую їй.
Що трапилося?
Я чекаю дзвінка щодо торгової марки.
Я розмовляла з другом, який є агентом по торговим маркам.
Хотіла перевірити,
чи зареєстрував Ібрагім марку «Я і є компанія»
у Великобританії.
Треба три–чотири дні, щоб перевірити, чи вона зареєстрована.
Він, як завжди, мудрить.
Ні, я ще не знаю.
Мені потрібен офіційний лист
щодо підтвердження реєстрації, щоб вирішити що робити далі.
Зараз ми з Ханною вдаємо, що нас немає для Ібрагіма,
ніби він і не забирав торгову марку.
Ніби він подарує її мені, і все гаразд.
Але я пишаюся твоїм спокоєм щодо його дурниць.
Після того, що сталося,
він заходить надто далеко.
Він думає, що цей папірець зупинить нас від ескалації з ним.
Ібрагім досі не віддав Зейні документи,
бо хоче мати якусь перевагу.
Вона знає, що він намагається спровокувати нас обох.
Змінимо тему.
Джована влаштовує бал-маскарад.
Звичайно, усі будуть там.
Заради мене, зберігай спокій.
Я нікому не дам тебе скривдити.
Зазвичай я дуже спокійний хлопчина,
та якщо зачепити мою сім'ю і випробовувати терпіння…
Моя реакція не забариться.
Браво, до речі. Вітаю!
Zed Capital уперше має прибуток.
Тепер я знаю, що ми продали віллу в потрібний час і не просто так.
Це був будинок моєї мрії.
У нас із Ханною був будинок мрії.
Довелося його продати, щоб фінансувати мій новий бізнес.
Я відклала одну мрію заради іншої.
Останнім часом ти ще більше розслаблений щодо грошей.
Я для себе все зупинила.
Ні, нащо зупиняти? Чекай. Чому ти це кажеш?
Треба жити зараз.
У бізнесі все гаразд. Усе йде добре.
Який сенс відкладати все на потім?
-Ти впертий. -Гаразд, але я кохаю тебе.
Так. Будьмо!
Час збіг.
Ми пообідали. Час для великого сюрпризу.
Вітаю, пані. Ось, прошу.
Що це?
«БМВ». Білий «БМВ».
Ви дали квиток. Ось ваша машина.
Що це?
Твоя машина.
Перепрошую? З ним усе гаразд?
Я не розумію.
Занзун, це твій подарунок.
Боже мій!
Хто сказав, що я хочу нове авто?
Я була дуже здивована автомобілем.
Ханна просто не міг, коли стільки відбувається в нашому житті,
купити зараз «Феррарі».
Я подумала: «Він не міг».
Скільки мільйонів це коштувало?
Агов, ну не плач.
Це зворушливо.
Для нас із Ханною це віхи нашого життя.
Коли ти молодий, ти мрієш колись мати «Феррарі».
Посидь у ній. Випробуй її.
Дай свою сумочку.
Я дуже довго планував купити цю «Феррарі».
Адже вона заслуговує на це. Я хочу, щоб вона почувалася нестримною.
Пані.
До зустрічі.
Повернися.
Ханнун зробив це.
БЛИСК ДУБАЯ
БЕЛЬКАНТО
Сьогодні вечірка-маскарад.
Це перший захід, який я влаштовую для цієї групи.
Я дуже чекаю нагоди повеселитися з ними,
познайомитися ближче й поспостерігати за ними.
Хочу побачити, що вони одягнуть і побачити їхні маски.
Тема з масками — це просто для розваги.
Це бал-маскарад.
Значить, можна нарядитися. Вийти за межі розумного.
О-ля-ля! Це новий рівень.
Я подумала: «Час вийти на мега-масштаб».
Хіба недостатньо нам масок у житті,
що ми тепер надягаємо ще маски?
Для мене це щось нове.
Деяким людям потрібні дві маски, бо вони дволикі.
-Привіт. -Привіт. Дякую за запрошення.
Прибула зірка.
-Овва! -Отакої! Оце так поява!
Оце поява!
-Круто. -Овва!
-На тобі наряд Джей Ло. -Так.
Дай потриматися.
Цей плащ, було схоже, що він починався тут…
А пройшовшись по ньому, ти можеш опинитися в Абу-Дабі.
-Любий, чудовий вигляд. -Дякую.
Обожнюю. Клас.
Ібрагім наче спокійний.
Я намагаюся уникнути нової сварки з Ібрагімом.
Сьогодні легко наступити йому на хвіст.
Де Ел-Джей? Вона буде?
Про вовка промовка.
Я запросила всіх, крім Лоджен. Її немає в моєму житті.
Фархано, досить уже селфі. Достатньо.
Твій телефон учинить самогубство. Ось і все.
Зажди, щойно надійшов лист від Хероіеса.
-Що? -Зачекай.
Я відкрию. Я ще не відкрила. Хвилинку.
Бум! Він таки звернувся до неї, він написав їй.
Це було полегшенням,
тож я вирішила сказати Фархані, що бачила її колишнього
й ми спробували знайти рішення.
-Я нещодавно їздила до нього. -Що?
-Ти їздила до Хероіеса? -Так.
Я була шокована. Я цього не очікувала.
Чому вони зустрічалися? Нащо?
Він сказав: «Привіт. Нам треба дещо обговорити, коли матимеш час.
Наступного тижня я хочу побачити Ейдена. Щодо часу — ще повідомлю.
Ти є? Можемо поговорити віч-на-віч. Дякую».
-Крапка, крапка, крапка. -Добре.
Спочатку вона була шокована, та потім почала думати й поєднувати факти.
Гадаю, що ви заслуговуєте на рішення.
А бачиш? Бачиш цей лист?
Ну-бо, Фархано. Не прискіпуйся.
Він люб'язно просить. Що ти хочеш від нього?
Ви розлучені. Чому ти поводишся з ним, ніби ви подружжя?
Я так не поводжуся.
-Але в тебе стільки правил. -Я маю право на свої правила.
Не з колишнім. Він пішов із твого життя.
Фархана має думати про себе. Своє майбутнє життя. Свого сина.
Не твоя справа, що твій колишній хоче одружитися чи розлучитися.
Я багато разів просила його забути про своє его
й подумати про Ейдена.
А він просив мене попросити те саме в тебе.
Люба, я була така добра до нього.
Це все його его, люба. Його его з першого дня.
Чесно кажучи, я не оптимістка щодо Фархани й Хероіеса.
Вони вперті.
У них своє его, вони захищають його.
Єдине рішення — втручання членів сім'ї.
Як ти відповіси на лист?
Я відвезу Ейдена на зустріч із батьком.
І я не проти зустрітися. Гадаю, я зустрінуся з ним.
Я поговорю з ним ще раз віч-на-віч.
І візьму Ейдена.
Дякую всім, що прийшли на моє запрошення.
Я запросила лише тих, кого справді люблю.
Я не мушу бути поруч із людьми, яких не люблю.
Я не дволика.
Люди не повинні носити маски.
Маски потрібні на балу як аксесуар.
Або людина добра як в очі, так і позаочі,
або не потрібна в моєму житті, хай не перетинає мені дорогу.
Я рада, що ви сьогодні тут.
Дякую вам іще раз.
Джована — дуже сильна жінка.
Але й дуже тендітна всередині.
Мені до душі її характер.
Ходімо, ну ж бо! Потанцюймо разом.
Ну ж бо.
Захід був чудовий, гарна музика.
Усі розважалися.
Після того, як Ібрагім опублікував, що продає «Кафе найкращих друзів»,
я мушу поговорити з Ібрагімом.
Моя дружина засмучена, а я не хочу, щоб вона була сумна.
Даіня каже, що ти на мене образився.
Не ображався. Мене засмучує Данія.
-Вона-бо неправа. -А про себе ти так не думаєш?
Ні.
Ти написав, що хочеш продати кафе.
Хіба це правильно? Навіть не спитавши мене!
Усе. Тайм-аут.
-Тайм-аут, люди. Тайм-аут. -Думаєш, я…
Бо минулого року, якщо чесно,
саме цього я і не хотів.
-Ми ділові партнери. -Так.
Треба питати партнера.
Хай перебільшую, та я не хочу, щоб стало гірше.
Я вирішив, що вживу запобіжних заходів.
Ми домовлялися, що якщо не буде злагоди, ми продамо.
А щодо чого немає злагоди?
Я продаю кафе, щоб вона затямила,
що якщо в Ібрагіма від чогось болить голова, він це продасть.
У нас є проблема. Ти розповідаєш Марвану про все між нами.
Не знаю про його стосунки з дружиною, і що вони приховують одне від одного.
Але ми з дружиною говоримо про все.
Ти кидаєш бізнес, бо я кажу чоловіку, що відчуваю?
Щоб голова не боліла. Це того не варте.
Ви для мене важливіші.
-Не хочу заважати. -Ібрагіме…
Це лише розмова.
Здається, відколи ми відкрили «Кафе найкращих друзів»,
стосунки з Ібрагімом повністю змінилися.
Це вже не мій найкращий друг.
Ти це почав, а не я.
-Ні, це не я. -Це ти!
-Я сказав про спізнення. Ти ж запізнилася. -Перед працівниками. На загал.
Вони знають. Вони все бачили.
-Це неповага до мене перед ними. -Це не неповага.
-А для мене — так. -Але ні.
-То продамо. І все. -Ні!
-Вирішено! -Ти не вирішуєш.
Ось такий Ібрагім.
Бувають гарні дні, бувають погані. Може, сьогодні не той день.
Продай свої 50%. Я не хочу продавати.
-Я продаю все. -Ти не можеш!
-Можу. -Не можеш.
-Усе. Я вирішив. Готово. -Бачиш?
Данія має визнати свою помилку.
Я продам «Кафе найкращих друзів», якщо вона не визнає свою помилку.
Якщо ж визнає — може, я передумаю.
Мені начхати на гроші чи бізнес.
Це глибше. Справа в моралі, етиці, повазі до людини.
Це неповага.
Пам'ятаєш минулий рік?
Я переживав про те, що станеться з нашим тріо
й що буде з вами.
Що ж…
Не хочу казати: «Я попереджав», —
але схоже, що я маю це сказати. Бо я ж попереджав.
Заспокойся, гаразд?
-Я ображена й дуже засмучена. -Знаю.
Коли навколо буде менше людей, можете ще поговорити.
Я буду собою і робитиму свою справу, як завжди.
Схоче поговорити — хай приходить. Я спробувала поговорити, а він пішов.
Тепер м'яч на його боці поля.
Що це з нею?
-Що з тобою? -Не знаю.
Щось на неї потрапило, коли я їла. Я намагалася витерти.
-Я не хочу її знімати. Хочу ще фото. -Боже мій!
Ви обидві в червоному.
Ви домовлялися? Що сталося?
Це однобоко, я не хочу…
Я сьогодні вперше бачу Фархану
після тривожного дзвіночка
на Новий рік.
І я чула, що вона й досі щодня
пускає нові чутки про мене.
Це не круто.
Сафо, Фархана сидить тут.
Скажи їй.
Фархана погано говорить про Сафу,
і дійшло до того, що вона щось вигадує і каже, що це слова Сафи.
Чесно, я не знаю.
-Чому ти не кажеш їй припинити? -Нащо? Вона для мене ніхто.
Я нікого не ображаю, мені все одно.
Боже!
Деякі люди постійно все псують.
Ненавиджу розмови позаочі. Мені набридло, вона не слухає.
Якщо хтось має до мене претензії, хай кажуть мені прямо.
Але Фархана ж вийшла проти тебе на Новий рік.
-Я все сказала тобі прямо. -Ні.
Вона не за спиною говорила.
-Ні. За спиною! -Що?
Вона сказала Джовані,
що Сафа дещо казала про Джовану в неї на спиною.
Якщо це про подругу, я не розповім?
Ти б не розповіла?
Після святкування Нового року Сафа
сказала моїй декому, з ким я дружу, що наряд Джовани їй видався дешевкою.
Вона не думала, що це дійде до моїх вух.
Я чув цю історію. Сафа подзвонила тобі й сказала:
«Бачила її наряд?» А ти подзвонила Джовані
й сказала, що Сафа каже, що він не до смаку тобі.
-Що? -Я таке чув.
Фархана сказала, що Сафа про мене говорила.
Сафа мене не ображала. Ніяк і нічим.
Ми викриємо брехунку.
Брехунку щойно викрили.
Вона б такого про мене не сказала. Ні!
Лізете до Фархи й Мархи? Знову?
Справді?
Якщо вона сліпо мені не вірить,
то подумає, що я скористалася її довірою.
Вони дуже й дуже стараються
посварити мене із Сафою.
Вони пробували раніше. Не вийшло.
І надалі не вийде.
Вона хоче пліток.
Хоче, щоб хтось пішов проти мене.
Ти це сказала! Тому ми це й почули.
Тут багато всього відбувається.
Варто було принести більшу маску.
Не знаю. Це божевілля.
Я не звертатиму не неї увагу.
Ні, я кажу… Ану забери свої граблі!
Овва!
Хто ти така? Клоунеса! Не пхай руки до мого обличчя!
Ти клоунеса. Навіть схожа.
-Не говори до мене! -А ти не пхай руки!
Тобі потрібна увага. Пуп землі! Про неї і не говорили!
Ця група — як вулкан.
Кинеш камінь — буде виверження.
Ніхто не знає, коли стихне полум'я.
Я не з гетто, як ти. Не говори так зі мною.
Вибач? Гетто?
Я не можу бути поряд із людьми з гетто. Вибач.
Люди з гетто?
Сафа? Я маю поставити її на місце.
Вона має знати своє місце.
Вона кричить, верещить.
Жінки так не поводяться.
Вона має припинити.
Я не хочу з тобою розмовляти. Бувай.
Ти не мого рівня. Бувай.
Не лізь до мене.
Досить чубитися.
У тебе свій бік, у неї — свій.
Нащо сіяти між вами проблеми? І до чого тут я?
Люди, це все почав він.
Ми звикли, що Ібрагім дивно поводиться.
Він створює проблеми між моєю дружиною і Сафою.
Як далеко ти ще підеш із цим?
Коли я відчула зміну настрою,
а я дуже відчуваю настрій,
я не витримала.
Я вас усіх люблю.
-Бувайте. -Люблю й залишаю.
Я взяла сумочку й пішла.
Якого біса? Ми що, школярі? Це марна трата часу!
Що? Зажди, Ханнуне.
-Чому? -Ні.
-Фархана? -Марнування мого часу.
Марнування? Тоді йди.
Боже!
Припиніть.
-Досить! -Овва! А ось і Ібрагім!
А ви всі знали, що цей хлопчисько…
О боже! Ханно!
…надіслав моїй дружині светр із написом: «Ти не є компанія».
Я не хотіла сварки з Ібрагімом.
Вона хотіла залишити це без уваги,
бо не хотіла, щоб я надер йому зад абощо.
-Ти б надер мені зад? -Боже!
Ти б надер мені зад?
-Ти не чоловік. І не хлопчик. -Агов! Годі!
Та я більше чоловік ніж ти, ніж твій батько й твій дід.
-То зроби це! -Ханно!
-Зроби це! -Ви що?
-Зроби! -О боже!
-Один бій. Гарантую. -Ні, секунду.
Ти не чоловік. Ти не хлопчик.
Як ти завжди кажеш: «Ти сучка!»
Хочеш люті — я дам тобі лють.
Подам на срібній тарілі. Ось так.
Ти хлопчик на каві. Сучко.
То твоя сім'я — сучки. Ти весь — сучка.
-Ханно! -Поговорімо надворі без камер.
Цей хлопчисько не зміниться.
-Це геть не слушний час. -Воно того не варте.
-Зовсім! -Він гає твій час.
Ібрагім має те, що потрібно мені.
Час був неслушний.
-Хтось має піти. -Дій! Хочеш бути чоловіком?
-Ібрагіме, припини! -Я назвав…
У той момент я думала: байдуже щодо кафе.
Я дбаю про мого друга й бажаю йому добра.
Хай навіть я злюся на Ібрагіма, бо він пішов,
коли друг тебе потребує, ти все забуваєш і йдеш до нього.
Я так і вчинила.
-Я назвав твою дружину сучкою. -Ні!
-Що ти зробиш? -Припини!
Зроби щось!
Оце так хлопчик.
-Годі! -Ібрагіме, охолонь.
Не гай мій час. Ти як школяр. Лузер.
То вперед! Уперед!
Прошу, годі.
Цей хлопчисько зачіпає мою сім'ю.
Коли він перетинатиме межу, я його зупинятиму.
Усе просто. Я нікого не боюся.
Якщо він почне, я захищатимуся.
Аста ла віста. Бувай. Двері відчинено.
-Іди й не повертайся. -Ібрагіме, спинися!
-Прошу. -Геть! Іди вже.
-Ти кращий за це. -Він почав, я захищатимуся.
Даніє, так. Чи я не маю права захищатися?
Ханна зачепив єдиного, кого не може здолати.
Хай тепер благає мене віддати його дружині торгову марку.
Ви йшли на вечірку, а не на бій.
Людина мусить поважати місце, де знаходиться.
«СПОРТ РАД» МІСЬКА СТУДІЯ ДУБАЯ
Я зустрінуся з Данією, Бліссом і Ел-Джей за грою в падель.
І ми розповімо Ел-Джей про все, що сталося вчора
на балу-маскараді в Джовани.
-Привіт усім. Привіт. -Привіт!
-Привіт, люба. -Як ти?
-Граємо? -Так.
-Так! -Ти як?
Ну ж бо. Зіграймо.
Хороша гра!
-Ти так багато пропустила. -Боже.
-Що сталося вчора? -Боже! Це було дико.
-Що саме? -Був бал-маскарад.
Джована запросила нас на вечерю.
Може, через театральність місця здалося, що всі були драматичні.
-Занадто. -Так.
Це багато каже про тему. Що є маски.
-Гаразд. Так. -Так.
Усі в масках,
важко сказати, хто справжній, а хто фальшивий.
Ібрагім і Ханна ледь не побилися.
Це мене шокувало. Я не брехатиму.
-Зненацька. -Так.
-Він стрибнув на скляний стіл. -Ібрагім став на стіл.
-Не може бути! -Поруч були свічки і пір'я.
-Боже! -Усіляке.
За секунду могла бути пожежа.
-Так. -Було страшно.
Як на мене дружба — це не образи одне одному
чи удари в спину. Це не вона.
-Я їду на тиждень. -Так.
Подбайте про неї.
-Куди ти їдеш? -Куди, Бліссе?
Я їду до Кенії.
-Як мило. -Так.
Маю духовну подорож.
Я їду на ретрит, щоб відключитися,
бо починаю відчувати, що група стає занадто…
Як це сказати?
Божевільною! Ось як.
-Треба щось попити. -До речі, я привіз вам карак.
-Дякую, Бліссе. -Так.
-Можна їм сказати? -Це так круто.
Так, скажи їм.
Я щойно подарував компанію «Карак» Данії.
Правда мило?
-Що? -Боже!
Це дуже мило, Бліссе.
Після всього, що сталося між Данією і діджеєм Бліссом у минулому,
це просто неймовірно.
Я дуже щаслива й пишаюся діджеєм Бліссом.
Він виказує любов і підтримку дружині.
-А ще що? -Що ще відбувається?
Нещодавно
ми сиділи в клініці з Джованою, Фарханою і Махірою.
Нам робили крапельниці. Це щоб розслабитися й відпочити.
Я запитала Джовану: «Що між вами відбувається?»
Бо якщо чесно, я гадки не маю про історію. Я навіть не знала, що ви дружили.
У моїй дружбі із Джованою все було добре, поки вона тривала.
Я бажаю їй усього найкращого. Зрештою, я її поважаю.
Вона мені в матері годиться. Тож я її поважаю.
Але мені здається, більше нічого не вийде.
Ми дуже близько дружили.
І я щиро її любила й піклувалася про неї. Та вона завдала мені болю.
Люди, які не додають цінності моєму життю, мені не потрібні.
Але це не означає, що щось не так.
Просто я змінилася.
Змінюватися не соромно.
І не соромно, коли подруги перестають спілкуватися.
І не соромно, коли ти не хочеш боротися.
Бо я вважаю, що в неї своє життя, а в мене — своє.
Але Джована сказала, про дещо, що її засмутило.
«Мене й Ел-Джей часто запрошують на ті самі події,
але Ел-Джей телефонувала людям і казала їм,
що не прийде, якщо запросять Джовану.
Не запрошуйте її».
Вона була дуже засмучена.
Якщо чесно, насправді було не так.
Насправді це мене запросили на захід,
але потім подзвонили й сказали: «Джована просила тебе не запрошувати».
Тобто навпаки?
Так, це вона говорила такі речі.
Хотіла би я мати стільки впливу,
щоб забороняти їй відвідувати заходи.
Але я не маю такого впливу.
Це вона, а не я.
Моє плюшеве серце хоче, щоб ви із Джованою помирилися.
Але, може, вам варто ще раз поговорити.
Якщо люди щось кажуть, треба розібратися.
Вирішити назавжди.
І, можливо, колись ви ще приятелюватимете.
Я не хочу розмовляти з нею.
Я вже все вирішила.
Помирившись із нею, я нічого не додам до свого життя.
Я в захваті. Скоро Дубайський тиждень моди.
-Ти будеш на подіумі? -Так.
-Що? -Чудово!
-Щасти тобі, люба. -Дякую, Моно.
-Удачі, люба. -Це весело.
Такого треба більше.
Я чула, що Джована теж буде на подіумі на Дубайському тижні моди.
Я нервую.
РІЦ-КАРЛТОН JBR
Сьогодні ми з Махірою влаштуємо ігровий день для дітей,
щоб вони розважилися.
-Привіт. -Нарешті є з ким погратися.
Люба.
Як справи?
Добре, а в тебе?
Ну-бо, познайомлю вас.
-Ясма -Так.
-І? Алекса. -Алекса.
І Джо.
Ідіть. Відведи їх на гірку.
Гляньте на мене!
Посидимо десь, вип'ємо кави?
-Як ти? Як справи? -Ти пропустила все цікаве.
-Сонце. -Чому пішла?
Серйозно, Зейно.
Це було занадто. Виснажливо. Це енергетично виснажує.
Ти не бачила, що було далі.
А що було?
Коли ти пішла, Ібрагім почав казати,
що це я зрадила довіру Сафи.
Аби вбити клин між нами.
Цього я не допущу.
Не можна.
Це брудна гра.
Ханна втратив самовладання й сказав йому: «Не гай наш час».
-А що зробив Ібрагім? -Він виліз на стіл.
Перепрошую?
-Я була… -Він стрибнув на стіл?
Я стримувала Ханну.
Гаразд.
А Ібрагім стояв за мною і продовжував своє.
Я чула, як щось розбивалося.
-Була бійка? -Я не бачила.
Але починалася.
Боже мій. Гаразд.
Довелося забрати Ханну й піти.
Що ти тепер робитимеш?
Я не хочу війни з Ібрагімом.
Потрібен мир.
Сутичка між Ібрагімом і Ханною —
Ібрагім може використати це як виправдання, щоб не передати марку.
Це справедливо? Ні.
Що ж, сподіваймося на краще.
Щось іще?
Якщо чесно, я забула сказати тобі про новини.
Я поки відклала придбання будинку.
Що сталося?
Треба дещо вирішити, перш ніж зосередитися на цьому.
Я застрягла в минулому.
Я маю це завершити, тоді я зможу думати далі.
-Не поспішай. Я нікуди не подінуся. -Так.
Я… Процес мого розлучення забирає забагато часу,
тому я відкладу придбання будинку,
бо зараз не маю ні часу,
ні сил на його пошуки.
До речі, ти будеш на Дубайському тижні моди?
-Думаю, так. -Гаразд.
Дубайський тиждень моди.
Це міжнародна подія.
Тут головне показати світові арабську моду й спадщину.
Я хочу познайомити тебе з подругою. Її звати Роз.
Саудійка, живе в Лос-Анджелесі.
-Приїде на тиждень моди. -Добре.
Вона буде однією з моделей.
Я хочу познайомити її з групою.
Не знаю, з ким чи як її знайомити…
Ні, нумо я буду перша, тоді й розповім їй.
Я дуже добре все розповім.
ГОТЕЛЬ «ПАРАМАУНТ» ДУБАЙ – БІЗНЕС-БЕЙ
Оскільки Фахад розповів нам про проблеми зі здоров'ям,
ми з Хассаном відвеземо його до спортзалу задля мотивації.
І це гарна нагода поговорити про події на маскараді.
Чесно кажучи, з такими подіями варто було йти до боксерського рингу.
Тож продовжуй тренуватися.
З мого нещодавнього досвіду в цій групі
схоже, що все йде не так
більшу частину часу.
Знаєте, Ібрагіму не можна бути в спільноті
з такою поведінкою,
очікуючи, що наслідків не буде.
Не можна, щоб він тебе тригерив.
Він наче довів тебе до стану, коли ти розлютився…
Але ж Ханна не такий.
Він не опуститься до такого рівня.
Але дії Ібрагіма його дуже зачепили.
Хоча це була провокація.
Я вперше в житті так відреагував.
Я бачу, як Зейна хвилюється через реєстрацію торгової марки.
І це наростає.
Нам нічого від тебе не треба. Просто не гай наш час.
Тим більше, що це моя сім'я, моя дружина, діти…
Я такого не дозволю.
Вважаю, я добре поводився, зважаючи, що він зробив моїй дружині,
сподіваюся, він усе зрозумів.
Бо якщо ні —
бажаю юридичних успіхів.
У випадку з Ібрагімом, я його уникатиму.
Будь-яка соціальна подія абощо —
я туди не піду. Навіщо?
Маємо що маємо. Будьмо дорослими.
Я вирішив, що для мене найкраще
не перетинатися з Ібрагімом,
щоб це знову не вийшло з-під контролю.
Як щодо гіпнозу? Працює?
-Ні, це не для мене. -Що? Ні!
-Я слухав ті аудіо… -Я думав, це працювало.
Перші кілька ночей це допомагало засинати, а тоді…
Усе знову як було.
Гіпнотерапія не працює.
Я забув про неї в один вечір, у другий.
А потім і геть про це забув.
Ми хотіли допомогти тобі зі спортзалом.
І хочемо допомогти з мотивацією.
-Гаразд. -Гаразд?
-У нас для тебе невеличкий сюрприз. -Для мене?
-Усім привіт. -Привіт.
А ось і Йована.
Я попросив у Зейни номер Йовани.
Це тренерка з гарними рекомендаціями.
І я подумав, що ми запросимо її
показати Фахаду, що є що в спортзалі.
-Як ви? -Вітаю.
-Йована. Дуже рада. -Навзаєм.
Боже! Що вони наробили?
-Він має полюбити спорт. -Ви його сюди приштовхали?
Сам він не хотів іти. Розумію.
Насильно привели.
Так, він тут проти волі.
Сафа — ревнива жінка. Я не можу бути поряд з іншими жінками.
Якщо Сафа це не затвердила… Їй це не сподобається.
Ти готовий до одного тренування для всього тіла,
щоб зрозуміти свій рівень?
Я думав, у перший день буде щось легке.
-Щось легке? -Так.
Фахад просто сидів і…
Коли робиш присідання, присідай так низько, як лише можеш.
Затримайся на пів секунди, щоб відчути стегнові м'язи.
Підведись і трішки дотисни.
-Так? -Так, чудово.
Два.
Спрямовуй стегна назад, ніби сідаєш на стілець.
-П'ять! -П'ять!
-Шість! -Шість!
-Стань за ним, Йовано, допоможи. -Так.
Я зняв тренування Фахада на відео,
щоб він бачив свій прогрес.
І, якщо чесно, як доказ,
що ми його таки затягнули в зал.
Готовий зробити ще щось?
Ні.
На сьогодні досить.
Мені трохи незручно, бо я був неготовий.
До такого я не був готовий.
-А торс? Руки? Плечі? -Ні, гадаю…
Хай вони тренуються. Я посиджу.
-Це все? -Так.
Ні!
Йому не сподобалося.
Тож наш план уже не працює.
Ні, справа в тому…
Не знаю, мене не дуже мотивує спортзал.
Ідея ходити до спортзалу й робити… Це не для мене.
Хассан і Ханна думали, що це послужить мотивацією.
Може, їх це й мотивує.
А мені доведеться розповісти про це Сафі.
І я лише сподіваюся, що вона не зайде надто далеко.
Вона ж мене знає.
-Фахад довів, що він хороший чоловік. -Це було нескладно.
МІЖНАРОДНИЙ АЕРОПОРТ ДУБАЯ
-Привіт! -Привіт, Махіро!
-Привіт! -Люба!
Привіт.
Ми з моделлю Роз дружимо вже чотири роки.
Вона була першою саудівською моделлю, яка живе в США.
Минуло десять років, відколи вона приїжджала в арабську країну.
Сьогодні я вирішила зустріти її в аеропорту.
Я Роз.
Родом із КСА.
У соцмережах мене називають Модель Роз.
Живу в Лос-Анджелесі.
Я перша саудівська модель.
Модель моди й краси, позую для фотосесій, журналів, обкладинок…
Це моя спеціалізація.
У 2013 році я поїхала навчатися в Лос-Анджелесі.
І там я почала працювати моделлю.
У мене близько 30 мільйонів підписників
у різних соцмережах.
МОДЕЛЬ РОЗ — 15,4 МЛН
8,6 МЛН ПІДПИСНИКІВ
Коли я починала працювати
як перша саудівська модель,
хтось мав зробити крок, щоб змінити майбутнє
і я вирішила це зробити.
Я щаслива, що відчинила двері багатьом дівчатам до соцмереж, моди, краси.
Я пишаюся ними й задоволена їхньою роботою.
-Коли ти тут востаннє була? -Майже десять років тому.
-Овва! Гаразд. -Це вже одинадцятий рік.
Розкажи про Тиждень моди. У яких ти показах?
-Вийдеш на подіум чи просто прийдеш? -Ти знаєш, що я не виходжу на Тижнях моди,
але запрошують на подіум.
Якщо чесно, я погодилася, щоб підтримати місцеві бренди.
-Місцевий? Молодець, Роз. -Так.
Я не подіумна модель, але я хотіла підтримати місцеві таланти,
бо знаю, що в нас багато талантів,
до яких потрібно привернути увагу.
Демонструвати ці таланти — чудово.
Сподіваюся, вони матимуть світове визнання завдяки мені, а найбільше — Всевишньому.
Скажи, щоб я спланувала графік.
Скільки ти будеш у Дубаї?
Зо два тижні.
Чудово. Я маю представити тебе групі.
-Хороші люди, але є драма. -Драма?
Я маю досить драми.
-Більше мені не треба. -Справді.
Я дуже чекаю знайомства з усією групою.
Сподіваюся, драми поміж ними не буде.
І ще я хочу познайомити тебе з Ел-Джей.
Чудово! Я хочу її побачити.
-Вона така мила. -Так.
Оскільки Ел-Джей буде моделлю в тім же показі,
я їх познайомлю
і, може, Ел-Джей щось їй підкаже.
Скажи, як життя?
Усе гаразд. Слава богу.
Розлучення вже позаду?
Ох, це тяжко!
Ти знаєш, що в мене є адвокат.
-Ти ж знаєш, скільки часу це займає. -Так. Знаю.
Модель Роз знає, що в мене відбувається,
бо коли я була в Лос-Анджелесі,
ми обидві проходили через одне й те саме, тож це була спільна для нас тема.
-А ти? Усе вирішено чи досі… -Суд досі триває.
-Стає гірше? -З вогню в полум'я.
Чесно кажучи, я по собі знаю, яким жорстоким може бути розлучення.
Тому ми покладалися одна на одну.
Відтоді ми подружилися.
-Досить про розлучення. -Змінимо тему.
-Не колупаймо старі рани. -Сто відсотків.
-Послухаймо гарні пісні. -Гаразд.
-Роз, люба, вітаю в Дубаї! -Боже!
МАЄТОК ФАХАДА Й САФИ
Я купив тобі квіти.
-Постав туди. -Дякую.
Чому ти так ходиш?
Сьогодні я приніс квіти.
І я розповім Сафі про те, що сталося в залі
з Хассаном і Ханною. Ми це обговоримо.
І що з тобою?
Ікри, стегна — усе болить.
Фахаде! Ти лише раз сходив у спортзал.
Але Сафо…
Фахаде, я народила людину. І не влаштовувала такої драми.
Чому таке просте вбрання?
-Коли ти востаннє бачив мене в джинсах? -Давно.
Жодних прикрас. Усе просто.
Це революція для Сафи Сіддікі.
Я стаю кращою людиною,
дорослішаю, розумію цінність мирських речей.
Я не впізнаю себе в джинсах і футболці.
Хто це?
Очищення, Сафо! Очищення.
Гадаю, я мушу звикнути до квітів у подарунок.
Це непросто.
Тобто квіти?
Як додатковий подарунок — так. Але як подарунок?
Лише квіти?
Не знаю, чи зможу звикнути.
Коли ми пішли в спортзал,
вони вирішили, що весело б узяти тренера.
Кажуть, це допоможе з формою.
Я не проти. Твій тренер приходить додому.
То що веселого?
Найсмішнішим був її одяг. Так.
-Її? -Так, це була дівчина.
Оскільки я добре знаю Сафу, то подумав тоді:
«Боже! Що подумає моя дружина?»
Усю стопу на підлогу, гаразд? Посидь у цьому положенні пів секунди.
-Хочеш спробувати чи… -Спробую, так.
Що відбувається?
Це такий жарт?
Відколи в тебе тренер-жінка?
Що це?
У моєму шлюбі є домовленість.
З неясного роду жінками не зв'язуватись.
Я ж не дивився на неї.
Ану зажди!
Усю стопу на підлогу, гаразд? Посидь у цьому положенні пів секунди…
Ось, дивишся!
Чому ти не пішов, коли побачив, що це жінка?
Вона ж тренер.
Це щоб допомогти мені схуднути. І все.
Сафі зносить дах, коли йдеться про ревнощі.
Її реакція не така, яку я уявляв.
Але я їм сказав, що не хочу й маю…
Фахаде, я привела себе до ладу після пологів,
усе, щоб бути гарною для тебе!
А ти дивишся на інших жінок? Я на це заслужила?
Я зробила все, щоб бути гарною для тебе.
Я ношу індійський одяг для нього. Для нього мотаюся в Індію.
Я роблю все, що він хоче.
Як ти смієш бути в кімнаті з іншою?
-Відколи в нас усе так? -Кохана…
-По-перше, заспокойся. -Я не спокійна!
Я не витріщався. Нічого такого. Я не… Я навіть не спитав, як її звати!
Ти перетнув межу.
У наших стосунках такого немає.
Є правило двох секунд.
Ти можеш подивитися на жінку на одну секунду.
Але якщо дійде до двох секунд — це зрада.
-Ти знаєш правила! -Я не…
Я не наймаю собі тренерів-чоловіків.
У мене колись був тренер-чоловік?
Скажи, чого я тобі не даю?
Якби було що приховувати, я б ховав це.
Я б не прийшов показати це тобі.
Заспокойся.
У моєму шлюбі криза.
Він вселив у мене сумніви.
Я не очікувала, що він порушить дві секунди.
Я покохала тебе, бо думала, що ти дивишся лише на мене.
Тому що вона білявка?
Я стану білявкою.
Шкода, що я видалила додаток для стеження.
Без нього трапляються ось такі речі.
Мені нічого сказати. Ти мене розчарував. Я засмучена.
Це все.
Мій шлюб…
До чого тут твій шлюб? Ти сказилася?
Я не очікував від неї такої реакції.
Чесно кажучи, невчасно я їй сказав.
І причина в тому,
що запланував дещо важливе для Сафи.
І хотів їй розповісти, що саме.
Ти мене не вислухаєш? Дозволь…
-Заспокойся. -Що це таке?
Ось. Я дещо зробив для дітей і для тебе,
раптом що. Читай.
В останні кілька тижнів я підготував заповіт,
де передаю все своїм дітям і дружині.
Я знаю, що маю налагодити здоров'я.
І я хочу ще довго жити задля дітей.
Та коли щось трапиться, буде документ,
щоб подбати про мою сім'ю навіть без мене.
Прочитай.
ЗАПОВІТ ФАХАДА СІДДІКІ
Це те, що ти…
Не кажи мені цього!
-Заспокойся. -Ось нащо квіти.
Що це таке?
Реакція Сафи навіть смішна.
Гадаю, вона образилася або розлютилася. Я не знаю, що це було.
Але це було досить різко, так.
Чому ти така? Іди сюди.
Чого ти хочеш? З мене годі!
Коли я побачила заповіт, це мене дуже налякало,
бо я не уявляю своє життя без цього чоловіка,
але тепер я розлютилася. Я мушу побути одна.
«ДИЗАЙНЕРИ Й МИ«» ДІМ ВИСОКОЇ МОДИ
Сьогодні в мене примірка перед показом, щоб переконатися, що все чітко підігнане.
-Привіт. -Вітаю. Ласкаво просимо.
Я вже втретє буду на Тижні моди в Дубаї.
-Ти рада? -Так, я дуже рада.
-Маєш очікування? -Я буду зіркою подіуму.
Оце чудово!
Сьогодні тут Модель Роз, і я зніму її мірки
для сукні, яку вона одягне на показі.
Звісно, буде Ел-Джей.
-Привіт. -Ласкаво просимо.
-Привіт, люба. -Привіт.
-Як справи? -Привіт.
-Як ти? -Добре?
-Це Модель Роз. -Привіт, Ел-Джей.
-Дуже рада. Як справи? -І я рада.
-Ти вживу чудово виглядаєш. -Дякую.
Махіра познайомила нас.
Вона здається приємною.
Одна з причин, чому я хотіла вас познайомити, —
це твій досвід. Вона вперше на подіумі.
-Так. -Усе дуже просто.
Просто йди. Покажи трохи характеру.
Дивись прямо. Не вбік.
Слухай, я знаю про ходу й таке.
-Але не знаю, куди дивитися. -Прямо.
Ел-Джей така мила. Вона дала мені кілька порад.
-Почнімо. -Готова?
-Так. Ідемо. -Ел-Джей перша.
Я вип'ю чаю з печивом.
Тиждень моди в Дубаї запросив мене. Я не вперше буду на подіумі.
Тож сьогодні я піду з Фарханою на зняття мірок.
-Привіт. -Привіт.
-Привіт! -Привіт!
-Вітаю. -Привіт. Як ти?
Чесно кажучи, я здивована побачити Лоджен.
Як справи?
-Привіт. -Привіт.
Я не знала, що вона там буде.
-Привіт. Як ти? -А ти? Рада тебе бачити.
-Чудово виглядаєш. -Дякую.
-Як справи? -Добре.
У вас примірка?
Оскільки мірки вже зняли, мені треба йти.
Так, ми зробимо…
Вона вийде на подіум.
Я не хочу бути поруч із цією людиною
ні на показі мод, ні будь-де.
Я хочу спершу поговорити з тобою.
Щось трапилося?
Ми всі тут, тож поговорімо.
Може, ходімо туди.
Мені здалося, це слушний момент,
аби звести їх, щоб вони поговорили.
Спробуймо розв'язати проблеми між ними.
Я знаю, що є напруга між Джованою і Ел-Джей,
і я бачила, що Джована не віталася з нею.
Було дуже незручно.
Я залишу вас.
-Ні, Махіро. Залишся. -Можеш сісти.
Залишайся.
Ні.
Цього не буде.
Люба, нам просто треба…
-Нам би поговорити. -Авжеж!
-Якщо можна. -Я візьму сумочку?
Звісно. Вибач, люба.
Гадаю, це приватна розмова між Фарханою, Джованою і Ел-Джей.
Тож ми з Махірою взяли сумочки
й залишили дівчат наодинці.
Робіть що хочете, а нас не вплутуйте.
Я хочу, щоб ми втрьох поговорили разом
як культурні люди.
-Якщо ви й не хочете дружити. -Навіщо змушувати мене?
Я не змушую.
Ти знаєш, у чому наша проблема? Я тебе питаю.
-Які б у вас проблеми не були… -Вони не будь-які.
Ти цього хотіла, так?
-Не треба ж сваритися. -Я не сварюся.
Фархана — остання людина, яка має просити нас помиритися.
Чого ти хочеш, Фархано?
Простої чемності. Це все! «Привіт». «Привіт».
Слухай, я уникаю цієї розмови з усіма.
Уже понад три роки
ми з Джованою не розмовляємо — з багатьох причин.
Це й усе. Джовано, я тримала дистанцію.
Щось сталося в Дубаї.
-Не хочу обговорювати. -Ні, поговори.
-Я не хочу. -Усе гаразд. З мене годі!
-Говори, Лоджен! -Це ти про мене говориш.
І що? Усі говорять.
Я сказала тобі щось таємно, а ти кажеш іншим.
Докази є?
Хоч глянь на мене, коли я з тобою розмовляю.
Якщо ти знаєш, що кажеш, то дивишся людині в очі й кажеш це.
Я говорю до тебе, а не до стінки.
Не можу, Лоджен.
Як ти взагалі наважилася поглянути мені в очі?
Звідки така пиха?
Ти сказала: «Я зробила це лише їй на зло».
-Ми не розмовляли одна з одною. -Це не має значення!
Якщо ми не розмовляємо, то можна гуляти із чужим колишнім?
Я не гуляла з твоїм колишнім!
Здається, я налажала.
Ти на нього підписалася й відправляла йому сердечки.
-Усі приходили й розповідали. -Ми подружилися.
Нащо ти з ним здружилася? Хто він тобі?
Чесно кажучи, я дуже про це шкодую.
Я подружилася з ним у соцмережах.
Ось і все. Більше нічого…
Ти сказала їй: «Я хочу насолити Джовані». Поклянися своїми дітьми, що це не так!
Хіба ти їй так не сказала?
Сказала.
Це було спеціально.
Джована мене образила.
Я хотіла, щоб вона відчула, що відчувала через неї я.
Переклад субтитрів: Ольга Цяцька