DESIGNERS & US HAUTE COUTURE MOTEHUS
Du sa til henne: "Jeg vil såre Jwana." Sverg på dine barn at du ikke gjorde det!
Sa du ikke det til henne?
Jo.
Meg, Loujain? Som var en mor og søster for deg?
-Som en mor for dine barn! -Nei.
-Dette gjør du mot meg?! -Bare slapp av.
-Hør på meg. -Hvorfor skulle jeg det?
Etter alt jeg gjorde for deg, Loujain?
Meg?
-Hvis noen hadde våget å baktale deg… -Sett deg.
Gå bort!
Hvor kommer alt dette hatet fra?
Jeg har jo aldri såret henne med vilje.
Hun såret meg, og det såret vil aldri leges.
-Du var som en søster, men baktalte meg! -Ja! Nei, jeg baktalte ikke…
-Jeg har aldri såret deg! -Å jo, Jwana!
Sverg på dine barn!
-Du har såret meg ofte. -Jeg sverger.
Hun sa: "Hun gjorde dette mot deg. Hun vil såre deg."
-Nei, jeg sa… -Du sa det!
-Farhana? -Nei…
Sladder kommer alltid ut feil.
Og det kan såre folk dypt når man sier noe på feil måte.
-Jeg sa aldri… -Om du…
Jeg sa du gjorde det samme mot henne, så dere sto likt.
-Jwana, kom. -Nei!
-Dette var ditt verk. Bli hos henne. -Kom tilbake, da!
Hun vil at det skal høres så fryktelig ut. For det er alt hun har å komme med.
Jeg er offeret.
Hun drepte meg!
-Jeg gråt hver kveld. -Jeg vet det.
I to år.
Hun ville gjøre dette for å såre meg!
Hun gjorde ingenting.
-Hun sa jo… -Spiller ingen rolle!
Pell deg ut!
Jeg har bestemt meg for at jeg aldri skal gå på samme catwalk som henne.
Ikke tale om.
-Jeg slipper jo aldri til! -Vent.
Er dette normalt?
-Dette er en stor løgn. -Vent.
Jeg kan ikke snakke med noen som bare kjefter og aldri slipper meg til.
Hun syns det er OK! Hun slipper unna med alt!
Hun kan rakke ned på hvem hun vil. Kan hun så splid mellom meg og venner,
og bare ture frem? Ja, det er greit! Jeg gjorde det med vilje.
Jeg kommenterte med vilje.
Hvorfor måtte du velge ham for å provosere henne?
Fordi hun såret meg.
Jeg terget henne fordi hun datet en hun visste at jeg likte.
Nei, de gikk ut som venner.
-Hun begynte! -Men mannen…
Hun presset meg til dette punktet.
Man må være en ulv i livet.
Når noen sårer deg må du forsvare deg, ikke tie om det.
Jeg ville konfrontere henne mer, men hun stakk.
AL MAKTOUM LUFTHAVN
Jeg skal til Kenya på meditasjonskursted.
Og Danya ble med meg til flyplassen.
Det ville jeg, for jeg må si henne alt jeg har på hjertet.
Derfor skrev jeg et brev til henne.
Jeg er så glad jeg drar nå.
Klarer du deg i mitt fravær?
-Sikker? -Jeg vil savne deg.
Men jeg er glad du tar deg litt egentid.
-Ja. -Spesielt før ditt store show.
Jeg er DJ på Untold Festival i Dubai, og vil unngå en situasjon
der jeg ikke kan være den beste versjonen av meg rett før showet.
Så det virket bedre å komme seg vekk litt.
Hvordan går det med oss?
Vi er nok på et bedre sted enn i fjor,
men jeg føler at vi har langt igjen.
Du kan ikke nekte for at fjoråret var en blytungt.
Og jeg vil aldri tilbake dit igjen. Det er en av grunnene bak oppholdet.
Jeg skal ikke bare forberede meg på showet. Det handler også om deg og meg.
Jeg håper du også tenker litt på forholdet vårt mens jeg er borte.
Husker du hvordan vi møttes? Vi var unge, ville og fri.
Og vi trenger ikke slutte å være unge, ville og fri bare fordi vi blir eldre.
I et langt ekteskap risikerer man å glemme den gøyale vennskapsdelen.
Det er den vi må finne tilbake til, for det var slik vi falt for hverandre.
-Mens jeg pakket… -Herregud!
Jeg fant noe kult og jeg tok det med meg.
Jeg vet ikke om du husker det, men dette er alle brevene og lappene dine.
-De du pleide å gi meg. -Herregud.
-Se hva du skrev. -Tenk at du pakket dem!
"Fra kona di, elsker deg for alltid." Se!
Tenk at han har brevene jeg sendte ham for ti år siden.
Han vekket så mange vakre minner.
Du brukte et helt ark bare på å skrive "elsker deg".
Se på dette!
Når skrev du brev til meg sist?
Jeg sluttet nok å skrive mens jeg var opptatt med barna.
Voksenlivets ansvar kan få deg til å glemme hvem kjæresten din er.
Det var nok det som skjedde oss. Vi glemte hverandre.
Nå begynner vi så smått å finne sammen igjen.
Vi husker hvorfor vi forelsket oss og giftet oss, og får det tilbake.
Jeg elsker deg fortsatt. Etter at vi fikk barn, har kjærligheten bare vokst,
for du er far til mine barn.
Jeg elsker deg også, og jeg savner deg.
-Og jeg savner oss. -Jeg savner deg også.
Når jeg kommer hjem igjen, skal vi få et nytt kapittel.
-Jeg tok med en ting til. -Herregud.
Det er et brev.
Det står mye her. Det tok lang tid å skrive, så jeg håper du liker det.
-Skal jeg lese det nå? -Nei.
Les det når jeg har dratt, for det bør leses alene.
Jeg sliter med kommunikasjon. Brev er enklere.
Vi får se hvordan hun tar det.
-Elsker deg. -Elsker deg også.
Lykke på reisen.
-Pass på deg selv. -Takk.
-Ses. Ha det. -Ha det.
Brevet er følelsesladd.
Det kan virke krast, men det er slik jeg føler det. Dette er sannheten.
Og jeg håper at dette blir en ny begynnelse.
"Kjære Danya, vi har ikke skrevet brev…"
…eller lapper på lenge.
Dette virket som en god måte å si et par ting jeg har på hjertet.
Som du vet, var fjoråret tøft for meg.
Jeg følte at du ikke stilte opp da jeg trengte deg som mest.
Jeg ble usikker på om dette forholdet var noe jeg ville bevare.
Så tenkte jeg på våre vakre barn, på familien vår og vår tid sammen,
og bare tanken gjorde meg trist og såret.
Vi elsker deg, Danya. Du og barna betyr alt for meg.
Jeg håper vi finner tilbake dit hvor vi virkelig forstår hverandre.
Så mens jeg er på denne turen, håper jeg du tar deg tid til å tenke gjennom alt,
og finne ut hva som virkelig betyr noe for deg i livet.
-Evig din, Marwan. -"Evig din, Marwan."
Jeg ante ikke at han gikk med tanker om å avslutte forholdet.
Så dette var en stor vekker for meg.
Når han kommer hjem, skal vi snakke ut om brevet. Jeg tar det ikke for gitt.
Danya ville møte meg, så vi møtes i dag på Besties Café.
Vi må sette oss ned og snakke.
-Hallo. -Hallo.
-Hvordan har du det? -Bra.
-Godt å se deg. -Sen med vilje?
Sen med vilje? Fasjonabelt sent.
Jeg ville møtes fordi jeg føler at med all dramatikken i vennegjengen,
får vi aldri snakket om forretninger.
-Vi snakket i parken. -Ja.
Alt var bra, ikke noe alvorlig. Vi sto på god fot.
Tre timer senere delte du på sosiale medier at vil du selge Besties Café.
-Jeg var frustrert. Jeg var opprørt. -OK.
Jeg var sint og fortvilt.
Hvorfor ikke spørre meg? Ringe, eller…
-Jeg fikk nok! -Eller i parken.
Bare: "Vet du hva, Danya?"
-"Vi krangler. La oss selge.". -Jeg valgte. Det var min avgjørelse.
Du innrømte ikke feilen din.
Jeg sa at blir det problemer, så selger jeg kafeen.
At jeg kommer sent? En uenighet, ikke et problem!
Det var begynnelsen på noe. Jeg ville stoppe det før det ble verre.
Jeg prøvde å snakke med Danya, men hun ville ikke lytte.
Så den eneste måten å få henne til å ta det på alvor på,
var å gå til drastiske skritt, altså å selge.
Jeg vet hva som må til for at en bedrift skal lykkes. Vi må være ærlige og presise.
OK, og jeg jobber med saken.
-Jeg gjør tiltak for å komme tidsnok. -Si et tiltak.
Første tiltak er at jeg har to klokker.
En med faktisk tid,
og en som går 30 minutter for raskt.
Erkjenner du i det minste at jeg prøver?
-Innrøm først at det var galt. -Det innrømmer jeg.
Men når skal du ta ansvar for egne feil?
Da du sa det til Safa og Zeina, såret du meg.
Stakkars deg!
-Innrømmer du ikke at det var galt? -Nei.
Synes du ikke det var respektløst?
Ebraheem! Vær så snill!
-Du såret meg. Ta ansvar. -Unnskyld.
-Hva? Jeg hørte ikke. -Unnskyld. Vil du ha kjeks?
Ebraheem Al Samadi sa "unnskyld", folkens!
Mannen som aldri beklager, beklaget. Takk.
Takk.
La oss enes om at dette er siste sjanse til å komme i tide og være seriøs,
så vi kan fortsette.
-Enig? OK. -OK.
Jeg er glad vi fikk snakket ut om det og kommet til enighet.
Så nå vil jeg ikke selge lenger.
Men dette er hennes siste sjanse.
Nå må hun skjerpe seg og gjøre det rette.
Det andre jeg vil si, er at noe stort har skjedd.
Her om dagen ga Marwan meg nøkkelen til Karak Inc.
"Jeg vil gi deg bedriften min."
Så søtt.
Jeg hadde aldri noensinne trodd at Marwan kunne ha så stor tro på meg
at han ga meg en bedrift.
Jeg er litt overrasket over timingen, siden vi nettopp åpnet Besties Café.
Kan hun ikke håndtere de enkle oppgavene
jeg ga henne på Besties Café,
vil hun neppe håndtere sine ansvarsområder i Karak Inc.
Hvor er DJ Bliss nå?
-Han reiste til Kenya. -Hvorfor det?
Han vil finne tilbake til seg selv.
Vi var jo i en dyp bølgedal i fjor,
men nå jobber vi med forholdet og kommunikasjonen og alt det der.
Jeg er sjokkert over at Bliss reiste vekk uten å si fra.
Jeg har ofte bedt DJ Bliss ta en ferie med meg, men han avslår.
Spør jeg Danya, sier hun: "Jeg vet ikke. Han er opptatt."
Alltid unnskyldninger.
Når Bliss er tilbake, vil jeg at vi tre skal more oss sammen.
-Bare være barn igjen. -OK.
-Men du, det fins jo ulike størrelser. -OK.
Størrelsene får navn. Noen kaller det "grande", for eksempel.
Ideen er…
Zeina og Safa!
Jeg ler meg skakk!
Tenke seg til…
-Vi må spørre dem. De kan bli fornærmet. -Jeg tviler.
-Hanna kan ta det… Han kan også bli sint. -Hvem er Hanna?
-Hanna. -"Hanna".
-Er dere på talefot nå? -Nei, hva skal jeg med ham?
Med mindre han ber meg om gi bort konas firma.
Vent litt. Ga du ikke Zeina varemerket?
Ikke ennå.
Men Zeina sa at du sa: "Dårlig nytt: Jeg har det. Godt nytt: Du får det."
-Hun får det. Men han må unnskylde. -Du holder igjen på grunn av Hanna?
Hun og jeg var enige. Hvorfor måtte han blande seg?
Jeg er invitert til moteuka i Dubai.
Jeg vil se hvordan Hanna oppfører seg etter dramaet på Jwanas fest.
DUBAIS DESIGNDISTRIKT
I dag skal jeg gå catwalken i forbindelse med moteuka.
Dubai Fashion Week er en av de viktigste moteshowene.
Motescenen i Dubai er i rask utvikling,
og stadig større designere kommer for hvert år.
Dette er første gang jeg går catwalken i min karriere.
Det er hektisk bak scenen, men det er en fin opplevelse.
-Er du klar? -Nesten.
Hvordan føler du deg?
Jeg er stresset.
-Ja ha? -Min første gang.
Mens du går, ikke se opp, bare følg lysene.
OK.
Jeg er ingen catwalk-modell, men det er en erfaring, så jeg prøver.
Dessuten støtter jeg da lokale designere.
Hva skjedde egentlig under prøvingen?
Jeg hørte stemmene. Jeg merket stresset.
-Stress? -Ja.
-Ingenting skjedde. -Ingenting?
-Det angår ikke deg. -Ja.
-Så slapp av. -Jeg vet det. Jeg holder meg unna.
Spørsmålet var upassende. Det er ikke noe å snakke om.
-Ikke vær sladrekjerring. Jeg hater sånt. -Nei da. Det er ikke min greie.
Jeg ville bare forsikre meg om at alt er vel.
LJ ville ikke dele detaljer. Hun vil ikke ha noen skittentøysvask.
DUBAIS DESIGNDISTRIKT
LJ og Model Roz går catwalk under Dubai Fashion Week.
Dessverre går Hanna glipp av arrangementet.
Å ha Hanna og Ebraheem på samme sted etter det opptrinnet…
Det er superfarlig.
Jeg elsker stemningen under moteuka. Man er så vant til Paris og Milano.
Å nei, du. Skal du se ekte mote, kom til Dubai.
-Står til? Så hyggelig. -Hei.
-Står til? -Så fin du er! Står til?
-Godt å se deg. -Bra.
-Jeg må snakke med deg. -OK.
Jeg har noe uoppgjort med Hassan.
Vet du hva han gjorde?
MONA KATTAN HASSAN ELAMIN
Treneren?
-Du visste? -Jeg hørte det.
Men hvorfor smiler du?
-Om treneren? -Slutt.
Det stakk dypt. Det fikk store følger.
-Hva er problemet? -Hun er en kvinne!
-Hva så? -Jeg ga Fahad en regel.
Han får ikke møte uidentifiserte hunkjønn.
-Det er ikke gøy. -Så dypt stikker det ikke, Safa.
Fahad får være sammen med Zeina,
min søster, hans søster,
og min mor.
Det er alt.
Og meg, da.
Skal du kjefte, kjeft på Zeina. Hun anbefalte henne.
-Zeina? -Zeinas anbefaling.
Hun er en skikkelig dyktig PT.
Hallo!
Zeina, det var visst du som foreslo denne kvinnen.
-Hvilken kvinne? -Unnskyld, nei. Vent litt.
Hvem sendte du for å trene Fahad?
-PT-en? -Du kjenner meg!
Man skulle tro jeg prøvde å spleise ham!
Vi vil ha noen som kan gi resultater.
Unnskyld?
Burde jeg gått via deg?
-Selvfølgelig. -OK.
Jeg tror Safa kaster bort tiden.
For Fahad er en veldig fin fyr som er hodestups forelsket i henne.
Men sånn er hun.
Hun vil ha full kontroll på Fahad.
Ingen jævla uidentifiserte damer får dilte rundt mannen min.
Send en profil, så sjekker jeg og sier om det blir godkjent eller avslag.
99,9 prosent sikkert avslag. Blir det godkjent, kjør på. Ellers nei.
Det holder! Avslutt samtalen nå.
Safa kan bli litt i overkant iblant.
Men vi er glade i Fahad. Vi vil at han skal få resultater.
-Uansett er Fahad en fin fyr. -Ja.
Dette er en hederskar. Du har ingenting å bekymre seg for.
Jeg ga Fahad en ny sjanse.
Jeg må ta innover meg at det ikke var med vilje,
men jeg er såret uansett.
Glade følelser!
-Inn med deg. -Kan jeg ta på…
-Klart. -Ikke gå for langt, Zeina.
Jeg er det identifiserte hunkjønn!
Hei, vennen. Hvordan går det?
-Hei! -Hallo!
-Står til? -Savnet deg.
Tenk at dere kom bak scenen!
-Miss Fabelaktig! -Hei! Står til?
Hvordan går det? Så vakker du er.
-Jeg ville se om alt sto bra til. -Så klart. Hvorfor skulle det ikke det?
Etter situasjonen med meg, LJ og Jwana under prøvingen
ville jeg sjekke om LJ hadde det bra. For å støtte henne og vise at jeg stiller opp.
Skværet du opp med vennen din? Du var redd hun ble sint på deg.
Vi avtalte å møtes, forhåpentlig om noen dager.
Når hun kommer hjem fra reisen.
-Hvem? -Jwana.
Etter det med LJ og Jwana blokkerte hun meg i to timer.
Og så avblokkerte hun meg. Vi skværet opp. Det var fint.
Jeg er spent på showet ditt.
-Lykke til, kjære. -Takk.
La oss gå. Jeg må gjøre meg klar.
Jeg så alle, og satte blikket i Ebraheem.
Hvis Ebraheem er mann for sitt ord,
bør ikke hans feide med Hanna påvirke løftet om å gi meg tilbake varemerket.
Jeg sa jeg skulle gi Zeina varemerket, men mannen ødela for henne.
Hanna droppet moteshowet fordi han er en feiging.
Jeg vil helst ikke ta det opp i all offentlighet.
Jeg vil nødig lage bråk der.
Jeg bryr meg ikke om alt som foregår.
Jeg bestemte meg for å fokusere på showet.
Følelsen før jeg skulle gå catwalken var litt overveldende,
fordi det var sannhetens øyeblikk.
Er showet i gang?
LJ.
Å åpne et show føles alltid veldig spesielt.
Det er akkurat som å åpne en bok.
Første side introduserer hele kolleksjonen.
Heia LJ!
Jeg elsker stilen. Veldig fin.
LJ åpnet moteshowet og så fantastisk ut, og jeg er så stolt av henne.
Dubai vil alltid lede an på alle felt.
Inkludert Dubai Fashion Week.
Alle designere gjør sitt beste for å ta del i denne spesielle begivenheten.
Det er Model Roz.
Herlig! Jeg svevde ned catwalken som en sommerfugl.
Er hun vennen du vil at jeg skal møte?
Det gjør meg så glad å se Model Roz avrunde catwalken.
Jeg elsket antrekket. Det var så flagrende og vakkert.
Hun er smellvakker.
-Stående applaus! -Utrolig!
Velkommen til Dubai, min skjønne!
Jeg er blitt godt kjent med Roz i årenes løp.
Hun har kommet på noen arrangementer i LA, og jeg er glad for å se henne her i Dubai.
Hun er så søt.
Mine damer og herrer, helt fra LA, Roz! Vi er glade for å ha henne her i Dubai.
-Fra LA! -Ja!
-Velkommen til Dubai! -Velkommen til Dubai!
Dette er min første tur til Dubai, så vis meg gjerne rundt.
Jeg har bodd her i fire år. Hver dag er det noe nytt å gjøre.
-Ja. -Ja.
Du vil aldri kjede deg med denne gjengen. Alltid noe som skjer.
-Alltid underholdning. -Alltid!
Ja.
Jeg vil gjerne vise Roz hvordan det føles å bo her i Dubai.
Kanskje hun flytter hit en dag?
HASSAN OG MONAS BOLIG
I dag inviterte jeg Roz hjem til oss.
Vi skal smake noen av pappas oppskrifter.
Mahira blir også med, og Safa.
Samt min søster Alia og Hassan.
-Hei! Hei, onkel. Hvordan går det? -Hallo.
-Å, maten! -Klar til å spise?
-Superklar! -La oss sette oss her.
-Se på maten! -Vi er velsignet.
Vi har lagd irakisk dolma til deg.
Har du laget dette?
-Ja, jo. -Virkelig?
Jeg har savnet arabisk mat, og vil smake på alt.
Man får arabisk mat i Amerika, men det smaker ikke det samme.
Roz, trives du i Dubai? Hvordan skiller det seg fra Statene?
-Tryggheten. -Ja, så klart.
Jeg kan gå overalt uten å se meg over skulderen.
Det er det viktigste for meg.
Er det vrient å være saudisk og modell?
Først var det vanskelig, for det var nytt for dem.
Jeg var den første saudiske modellen. Nå er det bra.
Jeg er så stolt av alt som skjer i Saudi.
-Saudi-Arabia har endret seg. -Ja. Jeg gleder meg over all fremgangen.
Når var du her sist?
Det har gått ti år.
Ti år?
Jeg kommer tilbake til Saudi på besøk, om Gud vil.
Jeg har ikke vært i Midtøsten på ti år.
Etter skilsmissen ble jeg dessverre sittende fast i Amerika.
Drar jeg til Saudi-Arabia, er dere alle invitert.
Alle vil besøke Saudi-Arabia nå for å se alt de har sett på sosiale medier.
Jeg er så spent på alt selv.
Hva har du bedrevet?
Mannen min prøver å ta bedre vare på seg selv og helsa.
Hassan og Hanna sa: "OK, vi tar deg med på trening."
De fant en blondine til ham. Sorry!
Han viste meg videoen, og jeg friket ut! Hvorfor ler du?
-Hassan ville aldri gjort noe. -Hør på svigerfar.
Safa gjorde oss flaue overfor svigerfar, og hun vil åpenbart ikke gi slipp.
Han ville aldri vist deg videoen om han gjorde noe galt.
Så hvorfor kjøpte han blomster? Han visste at han var på tynn is.
-Han visste at du ville bli sint. -Jeg skal hevne meg.
Hun er en ekte iraker.
Jeg har det irakiske blodet i meg.
Jeg må tenke gjennom dette.
Så jeg kan forhindre at det gjentar seg.
Jeg sender dere en innbydelse. Jeg skal ha fotoseanse.
Den er for vår Vanilla 28-parfyme, og jeg håper dere kan komme.
Så klart!
Jeg er så spent på parfymen vår.
Jeg vil samle gruppen, og håper det ikke blir noen sprø opptrinn.
Avtaler du dater via Google Meet?
-Ja, det gjør jeg. -Ja.
-Hva? -Vent. Det stopper ikke der.
De må inn i kalenderen tre dager i forveien.
Helst en uke.
Reisetiden også.
La oss si at middagen er klokka ni.
Da står det "20:45 i bilen".
Jeg forstår Mona. Hun er travel. Hun planlegger alt for ikke å glemme.
Men hvorfor dra sin stakkars mann inn i det?
"Jeg tok deg med i kalenderen for ikke å glemme deg."
Jeg har en fantastisk idé!
Enkelt! Si til ham: "Dette er tid og sted. Vær klar."
Hvis han er sen eller ikke kommer, bare: "Unnskyld meg!"
-"Ser du?" -Det var det jeg sa.
-Marker kl. 18, for eksempel, en gitt dag. -OK.
-Da kan han ikke krangle… -På invitasjonen.
Jeg hater ordet "nei".
Jeg har måttet jobbe så hardt i livet for å nå dette nivået av disiplin,
og jeg håper Hassan og jeg kan finne balansen.
Greit.
Jeg er på Karak Inc. og prøver å bli kjent med systemet og driften,
og har invitert LJ på frokost.
Så hvorfor ikke ta opp brevet til Bliss med LJ, og få hennes mening?
Står til? Hvordan går det med Karak?
Balansegangen mellom Karak Inc., Besties Café og barna har vært tøff.
Jeg gjør mitt aller beste.
Men det er noe annet.
Marwan er på reise.
Han ga meg et brev, og i brevet skrev han at i forholdet vårt var det i fjor
så mye avstand mellom oss at han vurderte å gi opp forholdet.
Da jeg leste det, ble jeg veldig lei meg. Hva drev ham til å føle noe slikt?
I fjor tok firmaene så mye tid at han kan ha følt at forholdet betød mindre for meg.
Kanskje det fikk ham til å ville avslutte forholdet.
Det kan ha blitt avstand som gjorde forholdet litt kjølig der og da.
Ja.
Prøv å arrangere noen dater. Gå ut, bare du og ham.
-Gi ham oppmerksomhet. -Ja, det skal jeg.
Skal et forhold holdes livskraftig og sunt, må man alltid gjøre en innsats.
Det ordner seg. Tro meg.
Og jeg vil se DJ Bliss hodestups forelsket i deg.
-Takk, kjære. -Det vil skje.
Jeg kan ikke se for meg et liv uten ham.
Jeg vil oppgi alt annet for familien og forholdets skyld.
-Skal vi ringe og se hva han gjør i Kenya? -Ja, la oss ringe ham.
Hei, folkens.
Hei! Hvordan går det?
Hei, Bliss. Står til?
Hvordan går oppholdet?
Fantastisk, folkens. Jeg vil faktisk ikke tilbake.
Det har vært så mye drama i gjengen. Det var jeg jo forberedt på.
Jeg vil ikke spre energien utover mer.
Nettopp. Du vil forbeholde energien din de du vil gi energi til.
Min frihet er viktig. Jeg bestemmer selv hvem jeg skal ha rundt meg.
Jeg velger. Jeg vraker. Krysser ut, sier ja.
-Vi ses, folkens. -Glad i deg.
Jeg liker det du sa om at folk man ikke kommer overens med, stjeler energi.
Ja, det er visse folk jeg har sluttet å snakke med.
Men brått møter jeg vedkommende overalt.
-På hvert bidige arrangement. -Ja.
Gnåler om at jeg ble venner med hennes eks. Jeg velger mine venner!
Hun mislikte at du ble venner med eksen hennes?
Jøss! Det ante jeg ikke.
Jwana såret meg dypt.
Så jeg måtte la henne smake sin egen medisin.
Hun eier ikke meg. Hun kan ikke styre meg. Jeg er ikke Farhana, nikkedukken hennes.
Jeg vil ikke ha noe fra henne.
-Ja. -Ingenting.
Jwana vil kontrollere enhver situasjon og enhver person.
Men hun kan aldri kontrollere meg.
Penger har hun nok av, men man kan ikke kjøpe dannelse.
Og penger er ingen unnskyldning for å være respektløs. Dette gir mening.
LJ er en som nekter å la seg styre.
Og jeg føler at LJ har rett.
Det er så mye på gang. Alle kommer på Monas fotoseanse. Hva skal du gjøre?
Jeg stiller, for Mona.
Men det betyr ikke at jeg vil ha noe med henne å gjøre.
Hun gjør sitt beste for å skvise meg ut, men jeg er LJ.
I dag skal jeg møte Roz og Zeina og ta dem med til Skydive Dubai.
Roz har drømt om å gjøre dette så lenge.
Nå får vi se!
Jeg er så spent. Herregud! Første gang for meg.
Ja. Hvordan føles det?
-Først og fremst er jeg veldig spent. -Ja.
Jeg bare vet at når de åpner døren der oppe, friker jeg ut.
-Men du må jo. -Feiger du ut?
-Jeg vet. Man må. -Du først, og så bare…
Nei, det kunne du aldri gjort.
Når jeg hopper ut av flyet, kan jeg legge fra meg litt av angsten.
Spesielt etter dramaet med Ebraheem og varemerket.
-Hvordan var showet? -Topp. Det gikk bra.
Jeg var stresset siden det var første gang, men det gikk så bra.
-Jeg var litt bekymret for showet. -Hvorfor? Hva skjedde?
Jeg visste at Ebraheem skulle være der.
Godt Hanna ikke var der, for det bekymret meg.
-Ja. -Beklager.
Ebraheem kan være litt sær iblant, og han liker å egge opp folk.
Han leker nok bare med deg.
Jeg vet ikke om denne situasjonen er særlig morsom.
Jeg har gravd litt for å se om varemerket virkelig er registrert i Ebraheems navn.
Det kunne jo være han bare lekte.
-Og aldri registrerte det. -Ja.
Så jeg gjorde research. Jeg ringte agenten.
-De slo det opp, og det er registrert. -Jeg er sjokkert!
På nåværende tidspunkt eier Ebraheem varemerket.
Jeg er sikker på det nå.
Så han legger bare utidig stress og press på meg,
uavhengig av hans problemer med Hanna.
Velkommen til Skydive Dubai. Er dere klare til å hoppe?
-Ja. -Ja.
Vi er klare. Hopper du med oss?
Jeg fikk nettopp en kalenderinvitasjon. Jeg må gå. Beklager, dere.
Jeg fant på en unnskyldning.
Jeg hopper ikke med dem.
Jeg får panikk.
-Vi trodde du skulle hoppe med oss. -Dette er litt viktig.
Mona lurte oss og stakk av.
Jeg vet ikke om hun var ærlig. Se meg i øynene, Mona.
-Hvordan var det? Fantastisk, ikke sant? -Det var så fint!
-Så fint! -Han viste meg Dubai ovenfra.
Jeg følte at jeg ga slipp på alt stress i livet, og…
En god start.
Herlig eksperiment. Jeg tenkte: "Herregud, det vil jeg gjøre igjen."
Og jeg tvang meg selv til å nyte hvert sekund.
Og action!
Jeg har en viktig fotoseanse for parfymemerket mitt,
og jeg har invitert hele gjengen for å skape vakre minner sammen,
og noen vakre bilder.
-Hei, Boo. -Hei, baby.
-Hei, kjære. -Står til?
Så vakker du er.
Takk, kjære.
-Blir vi ferdige snart? -Ja.
-Takk, kjære. -Det kler deg.
Takk.
-Husker du at bryllupsdagen vår er snart? -Klart jeg husker den dagen.
Bra. For du må være klar. Det blir en veldig fin kveld.
-Du har planlagt noe? -Jeg kan ikke si noe.
Du kan ikke si noe?
Det er lenge siden Mona og jeg har fått kvalitetstid sammen. Vi er så travle.
Men bryllupsdagen vår er om noen dager. Jeg kjenner presset.
-Hvor skal vi? -Det kan jeg heller ikke si.
Baby!
Jeg visste jo at Hassan skulle be meg ut på bryllupsdagen vår,
så jeg holdt vinduet åpent for ham. Men jeg liker ikke overraskelser.
-Skal jeg holde av hele dagen? Halve? -Hele kvelden.
Hele kvelden? Skal bli.
Jeg planla alt. Jeg planla antrekket hennes.
Og jeg er ganske sikker at hun vil bli veldig imponert.
Sånn ja.
Gi meg noe for kameraet. Ferdig! Kutt!
Det har vært mye friksjon i gjengen i det siste, så nå skal alle kose seg.
Vi må ha noe som knytter oss sammen. Håper dette gjør susen.
Så søt.
Jeg unngår ikke samtalen med Ebraheem. Jeg er der, tilgjengelig og klar,
straks han vil ta det opp. Men vi fikk aldri et øyeblikk for oss selv.
Jeg skal snakke med Zeina og fortelle alt. Jeg venter bare på rett øyeblikk.
-Står til? Bra? -Bra.
Jeg drar uavhengig om Jwana er der.
Jeg drar på fotoseansen bare så hun får se meg.
Så frekt.
Loujain kommer garantert, men jeg skal bare unngå henne.
Greit, folkens. Klar til seanse?
-Velkommen til settet vårt! Hurra! -Wow!
-Greit! -Wow!
-Å Gud! -Du store!
Dette er Maan, vår fantastiske fotograf. Han sier hvor vi skal sitte.
Kan du sette deg her for meg?
Kan du sitte her?
Ja, topp. Kan vi få deg i midten bak?
-Nei, ikke der. Et annet sted. -Et annet sted? Greit.
Definitivt ikke der!
Han valgte å sette henne ved siden av meg?
Jeg ville ikke ha noe drama, så nå vil jeg bare rømme.
Unnskyld, er dette din fotoseanse? Er du fotografen?
Er du Mona Kattan? Ikke bland deg. Sett deg og ti stille.
Greit!
Greit, kutt. Takk.
Etter fotograferingen var tiden inne for å snakke med Zeina. Jeg vil presse henne.
Zeina?
La oss snakke.
Ja.
Ebraheem vil prøve å snakke med Zeina. Tro hva han har på hjertet?
Går det bra?
-Vi får se. -Hun er i trygge hender.
Jeg var spent på hva han hadde på hjertet.
For jeg har fortsatt tro på at Ebraheem vil gi meg varemerket
for å vise at han ikke har ondt i sinne.
Jeg vil ta opp det som skjedde hos Jwana mellom meg og Hanna.
Det han gjorde, var drastisk. Han valgte feil tid og feil sted.
Uten alle som holdt oss igjen, ville det endt verre.
Ja, og jeg liker det ikke. Jeg liker ikke at det går så langt.
Ebraheem er tilbake.
Han prøver å knytte sine problemer med Hanna til varemerket mitt.
Han forsvarer sin kones interesser.
Det er ingenting å forsvare. Jeg sa jo at du får det.
Ja, men jeg fikk det ikke.
Jeg tror Hanna har noe å bevise.
"Heia Hanna! For en god ektemann Hanna er!"
Mashallah! Hurra! Han får en kjeks.
Men å gjøre det mot meg? Tro om igjen, kompis.
Jeg vil ikke straffe deg for noe han har sagt.
Men samtidig skylder han meg en unnskyldning.
Så Hanna har rett.
Jeg sier det ikke til Hanna. Helt uaktuelt.
Sånn er det, Zeina. Vil du ha varemerket, kan jeg godt holde det jeg lovte,
men Hanna må unnskylde.
Jeg gjorde det jeg måtte.
Jeg gjorde mitt, og lot det være opp til henne.
Vil du spille, Ebraheem Al Samadi?
Jeg skal vise deg hvordan man spiller.
Om det så tar 100 år, skal jeg ha det som er mitt.
Tekst: Nicolai Herzog