«ДИЗАЙНЕРИ Й МИ» ДІМ ВИСОКОЇ МОДИ
Ти сказала їй: «Я хочу насолити Джовані».
Поклянися своїми дітьми, що ні!
Хіба ти їй так не сказала?
Сказала.
Мені, Лоджен? Я була для тебе як мати й сестра!
-Як мати твоїм дітям! -Джовано.
-І ти зі мною так? Зі мною? -Розслабся.
-Якщо ти мене вислухаєш -Навіщо?
Після всього, що я зробила для тебе, Лоджен?
Зі мною так?
-Якби хтось насмілився тебе образити… -Сідай.
Облиш мене!
Чому в ній така ненависть?
Я ж не завдавала їй болю навмисно.
Вона завдала болю мені, і ця рана ніколи не загоїться.
Ти була мені як сестра.
-Ти мене обмовляла! -Отож! Не обмовляла…
-Я не кривдила тебе. Ніколи! -Кривдила!
Клянися своїми дітьми!
-Ти не раз кривдила мене. -Їй-богу.
Ти-бо сказала: «Вона це зробила навмисно, щоб тебе скривдити».
-Ні… Бо… -Ти так сказала!
-Фархано? -Ні, я…
Плітки завжди виходять боком.
І це може завдати болю людям,
коли кажеш щось не те.
-Я не казала… -А якби…
Я казала, що ти так учинила з нею, ви обидві це зробили.
-Джовано… -Ні!
Ти винна. Дружи з нею.
Повернися. Прошу, Джовано.
Вона видає все це за таке зло,
бо більше проти мене нічого не має.
Я тут жертва.
Вона мене вбила!
-Я щоночі плакала. -Знаю.
Цілих два роки.
Вона зробила це, аби мене скривдити!
Вона нічого не зробила.
-Вона сказала, що… -Байдуже!
Геть звідси!
Я вирішила, що ніколи не вийду на один подіум із нею.
Нізащо.
-Вона не дає мені сказати! -Чекай.
Це нормально?
-Це велика брехня. -Зачекай.
Я не можу говорити з людиною, яка кричить і не дає мені слова вставити.
Думає, що так можна. Що їй усе зійде з рук.
Вона всіх обмовляє. Створює проблеми між мною і моїми друзями
й робить усе, що заманеться? Бо може!
Це було навмисно.
-Навмисний коментар. -Не знаю…
Але чому ти обрала саме його, щоб спровокувати її?
Бо вона мене скривдила.
Вона мала побачення з тим, хто мені подобався, і вона це знала.
Але ж лише як друзі.
-Це вона почала. -Чоловік…
Вона підштовхнула мене так обійтися з нею.
У житті потрібна вовча поведінка.
Коли тебе ображають,
ти мусиш устати й захистити себе,
а не мовчати про це.
Я протистояла б їй іще запекліше, але вона втекла.
БЛИСК ДУБАЯ
МІЖНАРОДНИЙ АЕРОПОРТ АЛЬ-МАКТУМ
Я їду на ретрит до Кенії для духовної медитації.
Данія поїде проводити мене в аеропорту.
Я хотів, щоб вона поїхала, бо хочу відкритися й сказати все, що думаю.
Тому я написав їй листа.
Я щасливий, що їду туди.
Ти без мене впораєшся?
-Точно? -Я за тобою сумуватиму.
Але я радію, що ти трохи відпочинеш.
ДАНІЯ МОХАММЕД ВЛОГЕРКА
-Так. -Ще й перед великим шоу.
Я буду діджеєм на Untold Festival, і я не хотів опинитися в ситуації,
коли не зможу бути в найкращій своїй формі перед виступом.
Тож я подумав, що мені краще просто ненадовго поїхати.
А як справи в нас?
Гадаю, краще, ніж були минулого року,
але я відчуваю, що попереду ще довгий шлях.
Не можна заперечувати, що торік у нас усе було дуже тяжко.
І я більше такого ніколи не хочу, якщо чесно.
Це одна з причин, чому я туди їду.
Не лише для підготовки до цього великого шоу.
А ще й через нас із тобою.
І я хочу, щоб ти також подумала про наші стосунки,
поки мене не буде.
Пам'ятаєш наше знайомство? Ми були молоді, дикі й вільні,
і нам не треба припиняти бути такими.
Знаєш? Хай навіть ми стали старші.
У шлюбі з плином часу
іноді забуваєш про дружбу й веселощі.
Гадаю, нам потрібно це повернути,
бо саме так ми й закохалися.
-Коли я пакував речі… -Боже мій!
Я знайшов дещо класне й узяв це із собою.
Не знаю, чи ти пам'ятаєш,
але це всі листи й записки,
-які ти мені постійно писала. -Боже.
-Поглянь, що ти писала. -Як ти це зібрав?
«Від дружини, кохаю тебе завжди».
Поглянь.
Не віриться, що він зберігає листи десятирічної давнини.
І він щойно повернув стільки гарних спогадів.
Ось, ти використовувала цілу сторінку, щоб написати «Кохаю тебе».
Поглянь, ти…
Коли ти востаннє писала мені листи?
Я перестала писати тобі листи, коли я була зайнята з дітьми.
У житті стільки обов'язків,
що забуваєш про того, з ким маєш стосунки.
Думаю, так сталося з нами. Ми забули одне про одного.
Гадаю, ми починаємо повільно знову зближуватися
й згадувати, чому ми закохалися й одружилися, і повертатися до цього.
Я досі кохаю і ціную тебе,
і з появою дітей моя любов зросла,
бо ти батько моїх дітей.
І я теж кохаю тебе й хочу сказати, що я сумую за тобою.
-Я сумую за нами і… -Я теж за тобою сумую.
Сподіваюся, коли я повернуся, це буде майже як новий розділ.
-У мене є ще дещо. -Боже мій.
Це лист.
Тут багато всього. Це зайняло багато часу,
сподіваюся, ти оціниш.
-Читати зараз? -Ні, не зараз.
Прочитай, коли поїду, бо краще прочитати це на самоті.
Я не вмію спілкуватися, мені легше написати їй листа.
Подивимося, як вона це сприйме.
-Кохаю тебе. -І я тебе кохаю.
Доброї дороги.
-Бережи себе. -Дякую.
-До зустрічі. -Бувай.
Це емоційний лист.
Можливо, жорсткий,
але це вся правда про мої почуття.
І я сподіваюся, що це стане новим початком.
«Люба Даніє, ми не писали одне одному листів або записок тривалий час.
Тож я подумав, що так краще сказати тобі
про мої думки.
Як ти знаєш, минулий рік був важким,
і здавалося, що ти не була поруч, коли була найбільш потрібна.
Це змусило мене задуматися, чи хочу я продовжувати ці стосунки.
Але потім я подумав про наших прекрасних дітей
і про весь час, коли ми були разом.
Мені було сумно й боляче навіть думати про щось подібне.
Я тебе кохаю, Даніє.
Ти й діти — найцінніше для мене.
І я лише хочу, щоб ми віднайшли шлях туди,
де справді розуміємо одне одного.
Сподіваюся, під час моєї подорожі
ти без поспіху все обдумаєш
і зрозумієш, що дійсно важливо для тебе в житті.
Завжди кохаю, Марван».
Ніколи не думала, що він мав такі думки,
що він не хотів продовжувати стосунки.
Цей лист став для мене тривожним дзвіночком.
Коли він повернеться, ми обговоримо цей лист, бо все це не просто так.
АЛЬ СІФ
Данія хотіла мене бачити. Сьогодні ми зустрінемося в нашому кафе.
Треба сісти й поговорити.
НАЙКРАЩІ ДРУЗІ НАЗАВЖДИ
-Привіт. -Привіт.
-Як справи? -Усе гаразд.
-Рада бачити. -Навмисно спізнилася?
Навмисно? Я стильно спізнилася.
Я хотіла зустрітися, бо мені здається, що обсяги драми в нашій групі
не дають нам шансу поговорити про наші справи.
-Ми говорили в парку, пам'ятаєш? -Так.
Усе було добре, розпрощалися в хороших стосунках.
А через три години після того
ти пишеш у соцмережах, що продаєш кафе.
Я був спантеличений.
-Засмучений. -Гаразд.
І злий. Мені було погано.
Чому не поговорив зі мною? Ні телефоном…
-Бо досить! Я не хочу… -…ні в парку.
Чому не сказав: «Знаєш, Даніє…»
-Отож-бо. -«Продамо, бо не ладнаємо»
Я вирішив. Це моє рішення.
Ти не визнала своєї помилки.
А я казав: якщо виникнуть проблеми, я продам кафе.
Чому? Запізнення? Це розбіжності, а не проблема.
Це був початок. Ось і все. Я хотів це зупинити, щоб не стало гірше.
Я намагався поговорити з Данією, вона не слухала.
Єдиний спосіб, щоб вона сприйняла це серйозно,
це дійти до крайнощів. Крайнощі — це продаж.
Я знаю, що потрібно бізнесу для успіху.
І щоб досягти успіху, ми мусимо діяти чесно і вчасно.
Гаразд, я працюю над цим.
Ось що я роблю, щоб не запізнюватись.
Ну назви.
Гаразд, перший крок — я маю два годинники.
На одному справжній час,
а другий на 30 хвилин попереду.
Можеш хоча б визнати, що я стараюся?
Я хочу визнати, що ти визнаєш, що це неправильно.
-Так? -Визнаю.
А коли ти визнаєш себе відповідальним?
Визнай, що сказавши про це Сафі й Зейні,
ти образив мене.
Ой, бідолашна!
Не визнаєш, що це неправильно?
Ні.
-Ти не думаєш, що це неповага? -Ну ні.
Ібрагіме! Будь ласка!
-Ти мене образив. Відповідай. -Вибач.
-Що? -Хочеш печиво?
-Не чую. -Вибач. Хочеш печиво?
Люди, Ібрагім Аль-Самаді сказав: «Вибач»!
Людина, яка ніколи не вибачається, вибачилася. Дякую.
Дякую тобі!
Погодьмося, що це твій останній шанс приходити вчасно й бути серйозною,
щоб ми рухалися далі.
-Так? Гаразд. -Гаразд.
Я дуже радію, що ми це обговорили
й домовилися.
Я вирішив, що не хочу продавати,
але це її останній шанс
зібратися зз думками й робити те, що правильно.
КАФЕ НАЙКРАЩИХ ДРУЗІВ
Ще я хочу сказати, що сталося дещо важливе.
Днями Марван дав мені ключ від компанії «Карак».
Сказав: «Забирай мій бізнес».
-Як мило. Чудово. -Я взагалі ніколи не думала,
що Марван повірить у мене настільки,
що віддасть мені свій бізнес.
Чесно кажучи, я трохи здивований часом цієї події,
бо ми лише нещодавно відкрили кафе.
Якщо вона не може виконувати мої прості завдання
для «Кафе найкращих друзів»,
вона не впорається з обов'язками в «Карак».
А де зараз діджей Блісс?
-Подорожує. Він поїхав до Кенії. -Навіщо?
Він хоче відновити зв'язок із собою.
Знаєш, торік у нас усе було недобре,
але зараз ми працюємо над стосунками, спілкуванням і іншим.
Чесно кажучи, я шокований, що Блісс поїхав, не сказавши.
Я не раз просив Блісса поїхати кудись зі мною, а він відмовлявся.
Я питав Данію, чому, а вона казала: «Не знаю, він зайнятий».
Завжди були відмовки.
Коли Блісс повернеться, ми втрьох
мусимо десь повеселитися.
-Побути знову дітьми. -Гаразд.
-Слухай. У кави в кав'ярнях різні розміри. -Гаразд.
Зазвичай їх якось називають. Гранде абощо.
Ідея така…
Зейна й Сафа.
Це було дуже й дуже смішно.
Я залишу це твоїй уяві.
То спитаймо їх?
-Бо можуть образитися. -Не думаю.
Ханна може сприйняти…
-Теж може образитися. -Хто такий Ханна?
-Ханна. -Ханна.
Ти зараз з ним розмовляєш чи…
Ні, що мені від нього?
Хіба що він благатиме віддати компанію дружини.
Стривай. Ти не передав марку Зейні?
Ще ні.
Зі слів Зейни, ти сказав:
«Погана новина — я власник. Хороша — я її віддам».
Віддам. Але її чоловік усе зіпсував.
-Хай вибачиться. -Це через Ханну?
Так, ми домовлялися з нею. Навіщо він втрутився?
Я піду на Дубайський тиждень моди.
Хочу побачити реакцію Ханни
після драми на заході Джовани.
ДИЗАЙНЕРСЬКИЙ РАЙОН ДУБАЯ
Сьогодні я модель на Дубайському тижні моди.
Тиждень моди в Дубаї — одна з найбільших модних подій.
Мода в Дубаї дуже прогресивна,
і щороку в нас усе відоміші дизайнери.
Сьогодні вперше в моїй кар'єрі я вийду на подіум.
Чесно кажучи, за лаштунками метушня,
але це приємний досвід.
-Ти готова? -Майже.
Як почуваєшся?
У мене стрес.
-Справді? -Адже це вперше.
Коли йтимеш,
не дивися вгору, лише прямуй за світлом.
Добре.
Я не подіумна модель, але це теж досвід, тому я вирішила спробувати.
Водночас підтримаю місцевих дизайнерів.
А що сталося під час примірки?
Я чула ваші голоси. Я відчувала якесь напруження.
-Напруження? -Так.
-Нічого не сталося. -Нічого?
-Тебе це не стосується. -Так.
-Не хвилюйся. -Ні.
Знаю. Я в таке не лізу.
Її запитання недоречне. Нема про що говорити.
Одразу попереджаю: не пліткуй.
-Я таке не люблю. -Ні.
Я таким не займаюся, але хочу переконатися, що все гаразд.
Ел-Джей не хотіла вдаватися в подробиці.
Вона не хоче виплескувати бруд.
ТИЖДЕНЬ МОДИ В ДУБАЇ
ДИЗАЙНЕРСЬКИЙ РАЙОН ДУБАЯ
Ел-Джей і Модель Роз вийдуть на подіум
Дубайського тижня моди.
На жаль, Ханна не приїде на цей захід.
Так чи інакше, зводити Ханну й Ібрагіма після того інциденту —
дуже небезпечна ідея.
Я люблю атмосферу Тижнів моди.
Ми звикли їздити в Париж і Мілан.
А ні, дорогенькі. Справжня мода тепер у Дубаї.
-Як ти? Рада бачити. -Привіт.
-Як ти? -Красуня!
Як справи?
-Радий бачити. -Добре.
-Ні-ні. Треба поговорити. -Гаразд.
Я маю дещо обговорити з Хассаном.
Знаєш, що він зробив?
МОНА КАТТАН ХАССАН ЕЛАМІН
Ти про тренерку?
-Ти про це знаєш? -Чула.
І чому ти посміхаєшся?
-Про тренерку? -Годі.
Це неабищо. Ми дуже посварилися.
-У чому проблема? -Вона жінка. Вона ж…
-І що? -Є правило для Фахада.
До неясного роду жінок не наближатись.
-Це не смішно. -Усе не так страшно, Сафо.
Нічого страшного.
Фахаду можна спілкуватися із Зейною,
з моєю сестрою, його сестрою
і моєю мамою.
Це все.
Ну й зі мною.
Злишся — поговори із Зейною. Вона порекомендувала її.
-Зейна? -Вона рекомендувала.
Вона дуже хороша тренерка.
Агов!
Зейно, то це ти запропонувала ту жінку.
-Яку жінку? -Вибач, ні. Зажди.
Кого ти прислала тренувати Фахада?
-Тренерку! -Ти мене знаєш.
Я ж не намагаюся їх звести!
Я шукаю, хто може досягти результату.
Перепрошую?
Треба було, щоб ти затвердила?
-Ну звісно. -Гаразд.
Думаю, Сафа марнує час.
Бо Фахад дуже хороший хлопець,
який шалено в неї закоханий,
але така вже вона.
Вона хоче бути для Фахада всім.
Жодних неясного роду жінок не мусить бути поруч із моїм чоловіком.
Спершу надішли профіль, я перевірю, затверджу,
а потім скажу прийняти чи відхилити.
На 99,9 % — відхилити.
Якщо я схвалю, тоді дій далі. Інакше ні.
Досить! Припини вже цю розмову.
Думаю, Сафа іноді занадто напружує.
Але ми дбаємо про Фахада. Ми хочемо, щоб Фахад мав результати.
-Але Фахад чудовий хлопець. -Так.
Це взірець чоловіка.
Тобі немає про що хвилюватися.
Я дала Фахаду другий шанс.
Я маю розуміти,
що він не мав такого наміру,
але я все одно ображена.
Щасливі відчуття!
-Підходь. -Можна торкнутися…
-Так, люба. -Не перестарайся, Зейно.
-Я жінка ясного роду! -Зейно, відсунься.
Привіт, люба. Як справи?
-Привіт! -Привіт!
-Як ти? -Скучила.
Я не знала, що ви тут будете.
-Королева краси! -Привіт! Як ти?
Як справи? Ти така гарна.
Я зайшла глянути, як ти.
Усе добре, звісно. Чому має бути інакше?
Після всього, що сталося
зі мною, Ел-Джей і Джованою на примірці,
я хочу знати, чи в Ел-Джей усе гаразд,
висловити їй підтримку й сказати, що я поруч.
Ти помирилася з подругою?
Ти переживала, що засмутила її.
Ми поговорили й ще зустрінемося за кілька днів.
Вона кудись поїхала, тож потім.
-Хто? -Джована.
Після розмови Ел-Джей і Джовани
вона заблокувала мене на дві години, але потім розблокувала.
Ми помирилися, усе чудово.
Я дуже чекаю на твій виступ.
-Щасти тобі, люба. -Дякую.
Ходімо. Мені треба готуватися.
Я бачила всіх, але довго дивилася в очі Ібрагіму.
Якщо Ібрагім тримає слово,
проблема з Ханною не повинна вплинути
на обіцянку повернути мені торгову марку.
Я сказав Зейні, що віддам їй марку,
але її чоловік усе зіпсував.
Ханна не приїхав на показ мод, бо він боягуз.
Краще не згадуватиму про це з нею. Це публічне місце.
Я не хочу створювати тут проблеми.
Мені байдуже, що відбувається.
Зараз я вирішила зосередитися на шоу.
Скорий вихід на подіум
трохи приголомшує,
бо це справжній момент істини.
Шоу почалося?
ДИЗАЙНЕРИ Й МИ
Ел-Джей.
Мені завжди здається, що відкривати показ — це дуже особлива дія,
бо це схоже на те, коли відкриваєш книгу.
Перша сторінка — як знайомство з усією колекцією.
Так, Ел-Джей!
Мені подобається наряд. Гарно. Так.
Ел-Джей відкривала показ мод. Вона чудово виглядає,
і я дуже нею пишаюся.
Дубай завжди прагне бути на вершині в усіх сферах.
Це стосується й Тижня моди.
Тож дизайнери роблять усе можливе, щоб узяти участь у цій особливій події.
Це Модель Роз.
Неймовірне відчуття.
Я почувалася метеликом на подіумі.
Це подруга, з якою ти мене познайомиш?
Я щаслива бачити Модель Роз у завершенні показу.
Мені сподобався її наряд. Летючий і дуже гарний.
Вона така красуня.
-Овації! Так! -Чудово!
Вітаю в Дубаї, красуне!
Я зблизилася з Роз за ці роки.
Вона приїжджала на наші заходи в Лос-Анджелесі,
і я щаслива бачити її тут, у Дубаї.
Вона дуже мила.
Пані й панове, прямо з Лос-Анджелеса, Роз.
Ми щасливі, що вона в Дубаї.
-З Лос-Анджелеса, люба! -Так!
-Вітаємо в Дубаї! -Вітаємо в Дубаї!
Я вперше в Дубаї.
Тож я хочу, щоб ви провели мені екскурсії.
От чесно, я тут чотири роки живу
й щодня знаходжу щось нове.
-Так. -Так.
А в цій групі ніколи не буває нудно.
-Ніколи. -Завжди щось є.
-Завжди є розваги. -Завжди!
Так.
Я дуже хочу показати Роз життя в Дубаї,
сподіваюся, вона ще переїде сюди.
ТИЖДЕНЬ МОДИ В ДУБАЇ
МАЄТОК ХАССАНА Й МОНИ
Сьогодні я запросила Роз до нас у гості.
Ми скуштуємо татові рецепти.
Також приїде Махіра, Сафа,
буде моя сестра, Алія, і Хассан.
-Привіт! Вітаю, дядьку. Як ви? -Привіт.
-Яка їжа! -Готова?
Так.
-Дуже готова! -Сядьмо тут.
ІБРАГІМ КАТТАН
-Які страви! -Так. Божі дари.
Ми приготували для вас особливу іракську долму.
Це ви готували?
-Ніби так. -Справді?
Я сумую за арабською їжею і хочу все з'їсти.
Звісно, в Америці є арабська кухня, але смак не такий.
Роз, тобі добре в Дубаї?
Не схоже на США?
-Тут безпечно. -Так, звичайно.
Можна вільно ходити, не треба дивитися через плече.
Для мене це найважливіше.
Важко бути моделлю із Саудівської Аравії?
Коли я починала, було важко, бо для всіх це було новинкою.
Я була першою моделлю звідти. Але зараз усе чудово.
Я пишаюся змінами в Саудівській Аравії.
-Там усе інакше. -Знаю.
Мене тішить прогрес у моїй країні.
Коли ти була в Саудівський Аравії?
Майже десять років тому.
Десять років?
Сподіваюся, я скоро з'їжджу до Саудівської Аравії.
Я не була на Близькому Сході десять років.
Причина в тому, що після розлучення,
на жаль, я застрягла в США.
Коли поїду до Саудівської Аравії, запрошу й вас.
Тепер усі хочуть відвідати цю країну, побачити все, що бачать у соцмережах.
І я хочу побачити все на власні очі.
Що ще у вас нового?
Мій чоловік намагається дбати про себе
й своє здоров'я.
Хассан і Ханна подумали: «Добре, відведемо його в спортзал».
І запросили до нього блондинку. Вибач. Він показав відео, і це шок!
Чого ви смієтеся?
Хассан не такий.
І це мій свекор каже.
Сафа збентежила нас перед моїм свекром,
вона явно не може це облишити.
Він не показав би відео, якби зробив щось не те, усе добре.
Чому він купив квіти?
-Він знав, що схибив. -Він приніс квіти.
-Так. -Бо ти засмутилася б.
Я йому помщуся.
Справжня іракська жінка.
Бо в мені іракська кров.
Треба все добре обдумати.
І переконатися, що це не повториться.
Я надішлю вам запрошення.
У мене скоро фотосесія.
Це для аромату Vanilla 28,
і я буду рада запросити вас.
Ще б пак!
Я дуже чекаю на фотосесію для бренду ароматів.
Я хочу зібрати всю групу
й сподіваюся, що обійдеться без божевільних ситуацій.
Ви призначаєте побачення в Google Meet?
-Так. -Так.
-Що? -Зажди. Це ще не все.
Його треба додати до календаря за три дні.
В ідеалі тиждень.
І врахувати час на дорогу.
Скажімо, вечеря о 21:00,
треба писати: «20:45 у машині».
Я розумію Мону. Це зайнята жінка.
Вона все планує, щоб не забувати.
Але не треба втягувати в це свого чоловіка.
«Я додала тебе у календар, щоб не забути про тебе».
Я маю шикарну ідею.
Просто. Ти йому кажеш: «Ось час і місце. Будь готовий».
Якщо він запізниться або не прийде, потім скажеш: «Даруй?
-Ну бачиш?» -Я це казав.
Я так і сказав.
-Наприклад, забронюй 18:00 у день Х. -Гаразд.
І він не буде проти…
-Запрошень. -Ні.
Ненавиджу слово «ні».
Мені довелося багато працювати, щоб досягти такого рівня дисципліни,
і я сподіваюся, що ми з Хассаном знайдемо баланс.
Гаразд.
Я прийшла в «Карак», де розбираюся із системою,
вивчаю діяльність,
і я запросила Ел-Джкй поснідати зі мною.
Я подумала, чому б не поговорити з Ел-Джей про лист Блісса.
Послухаю, що вона скаже.
Як справи? Як справи з «Караком»?
Балансувати між «Караком» і «Кафе найкращих друзів» дуже важко.
А ще й діти.
Я дуже стараюся.
Але є ще дещо.
Марван подорожує.
Він залишив мені лист, де пише про наші стосунки минулого року.
Ми були настільки роз'єднані, що він думав над тим,
чи не хоче відмовитися від стосунків.
Я це прочитала й засмутилася.
Що саме спонукало його до цього? Розумієш?
Торік я була дуже зайнята з бізнесом,
тож, може, він думав, що я не зацікавлена в стосунках.
І, мабуть, це його обтяжувало аж до можливої відмови від стосунків.
Може, була певна дистанція,
яка зробила стосунки на той момент холодними.
Так.
Спробуйте побачення лише для вас двох.
Ти й він.
-Приділи йому увагу. -Так, я зроблю це.
Гадаю, щоб стосунки були здоровими й тривалими,
треба докладати зусиль.
Усе вийде. Повір мені.
І я хочу бачити діджея Блісса по вуха закоханим у тебе.
-Дякую, люба. -Так і буде.
Я не уявляю життя без Блісса.
І мені нічого не треба, аби лише все склалося в сім'ї і стосунках.
Зателефонуймо йому в Кенію?
-Подзвонимо йому. -Гаразд.
Усім привіт!
Привіт! Як ти?
Привіт, Бліссе. Як ти?
Розкажи, як поїздка?
Це неймовірна подорож. Я не хочу повертатися.
У тій групі стільки драми, і я знав, що цієї драми забагато.
Я не хочу більше так марнувати свою енергію.
Так. Хочеш вкласти свою енергію
у тих, кому прагнеш її віддавати.
Я ціную свободу.
Лише я вирішую, кого хочу бачити поруч.
Я вибираю. Я обираю. Я маркую. Я затверджую.
-До зустрічі. -Кохаю тебе.
Мені подобається, що ти сказала. Що люди, з якими не ладнаєш,
висмоктують енергію.
Так, є певні люди, з якими я перестала говорити,
але тепер ця людина завжди й усюди.
-На кожній події. -Так.
Каже, що я дружу з її колишнім.
Та я можу дружити з ким захочу.
Вона в претензії, що ти дружиш із її колишнім?
Овва! Я і не знала.
Джована мене скривдила, тож я їй помстилася.
Хай відчує себе на моєму місці.
-Розумію. -Я їй не належу.
-Так. -Вона не бос.
Я не Фархана. Я не її маріонетка.
-Так. -Я від неї нічого не хочу.
-Так. -Нічого.
Джована хоче контролювати все в кожній ситуації
з кожною людиною.
Але вона ніколи не контролюватиме мене.
Хай у неї багато грошей тощо,
але так не купиш клас.
І гроші не виправдовують
-зневаги до інших. -Так.
Тепер усе ясно.
Ел-Джей не бажає, щоб її контролювали.
Як на мене, вона має рацію.
У вирі всіх цих подій у нас ще фотосесія Мони.
Ми всі там будемо. І вона теж. Що ти будеш робити?
Я піду лише задля Мони.
Але це не означає, що я говоритиму з нею.
Вона докладе всіх зусиль, щоб вибити мене з кола друзів,
але я Ел-Джей.
СКАЙДАЙВ ДУБАЙ
Сьогодні я зустрінуся з Роз і Зейною і відвезу їх на стрибок із парашутом.
Роз давно хотіла це зробити.
Подивимося.
Дівчата, я щаслива. Боже. Це вперше для мене.
Так! Як почуваєтеся?
-Добре. По-перше, я дуже рада. -Так.
Але я знаю, що коли там відчинять двері,
я злякаюся.
-Вибору не буде. -Відмовишся?
-Знаю. Немає вибору. -Ти перша, а я вже…
Ні, ти цього не зробиш.
Коли я стрибну з літака,
я можу забути про деякі свої хвилювання,
особливо після драми з Ібрагімом і товарним знаком.
-Як шоу? Як ти? -Було неймовірно. Усе добре.
Для мене це був стрес, бо, звісно, це вперше.
Але вийшло дуже добре.
Я трохи хвилювалася через шоу.
-Чому? -Що таке?
Бо я знала, що там буде Ібрагім,
та слава богу, Ханна не прийшов, бо я хвилювався.
-Так. -Ой, вибач.
Я знаю, Ібрагім іноді буває веселим
і любить підначувати людей.
Гадаю, він грається з тобою.
Я не знаю, чи ця ситуація насправді є такою вже веселою.
Я вже певний час досліджую,
чи справді торгова марка зареєстрована на ім'я Ібрагіма.
Бо є імовірність, що це розіграш.
-Що він не зареєстрував. -Так.
Тому я дослідила це. Я подзвонила агенту,
щоб ретельно перевірили, і реєстрація є.
Повірити не можу!
Наразі Ібрагім — власник торгової марки.
Тепер я в цьому впевнена.
Він додає мені зайвого стресу й тисне на мене,
хай там які проблеми в них із Ханною.
-Вітаю в «Скайдайв Дубай». -Вітаю!
-Дякую. -Ви готові стрибнути?
-Так. -Так.
-Готові. -Прошу.
Ти теж стрибатимеш?
У мене запрошення в календарі. Мушу йти.
Вибачте, дівчата.
Це була відмазка.
Я не буду з ними стрибати.
Бо панікую.
Ми думали, ти зробиш це з нами.
Це важлива зустріч.
Мона обдурила нас і втекла.
Не знаю, чи вона була чесною. Поглянь мені в очі, Моно.
СКАЙДАЙВ ДУБАЙ
Ну як?
-Це було неймовірно, так? -Це так добре.
-Чудово. Так мило. -Я побачила Дубай з висоти.
Я ніби відпустила весь стрес у своєму житті…
Хороший початок.
Це був чудовий досвід.
Я думала: «Боже, я хочу ще раз».
І я спонукала себе насолоджуватися кожною миттю.
І почали!
У мене дуже важлива фотосесія для моєї марки парфумів,
і я запросила всю групу
приєднатися до мене й створити гарні спогади
й гарні фото разом.
-Привіт, люба. -Привіт.
-Як справи?
Ти така гарна.
Дякую, коханий.
-Думаю, це недовго. -Добре.
-Гаразд. Дякую, люба. -Тобі личить.
Дякую!
Пам'ятаєш, скоро наша річниця?
-Звісно, я пам'ятаю про це. -Добре. Будь готова.
Це буде чудовий вечір.
То ти щось запланував?
Не скажу.
Не скажеш?
Минуло багато часу
відколи ми з Моною були на самоті,
бо ми обоє дуже зайняті.
Але наша річниця за кілька днів.
Отже, це виклик.
-Куди ми підемо? -Теж не можу сказати.
Сонце!
Я вже знала, що Хассан збирався запросити мене кудись на річницю,
тому залишила вільний час для нього.
Але я не люблю сюрпризів.
А скільки годин? День? Пів дня?
-Вечір? -Цілий вечір.
Весь вечір? Гаразд.
Я все спланував. Навіть її вбрання.
І я впевнений, що вона буде дуже вражена.
Ось так.
Зроби щось на камеру. Готово! Знято!
Здається, останнім часом у групі багато напруги,
тож я хочу, щоб усі добре провели час.
Потрібно якесь єднання, сподіваюся, ця подія його принесе.
Так мило.
Я не уникаю розмови з Ібрагімом.
Я тут. Готова, маю час,
якщо він хоче підняти цю тему.
Але не було можливості усамітнитися.
Я вирішив поговорити із Зейною і розповісти їй про висновки.
Тож чекаю слушного моменту.
-Як справи? Добре? -Добре.
Є Джована чи її нема, це не означає, що я не прийду.
Я піду на фотосесію, щоб вона мене бачила.
Як грубо.
Лоджен точно буде там,
але я просто уникатиму її.
Добре, люди. Готові до фото?
-Просимо на майданчик! Ура! -Овва! Уперед.
-Гаразд! -Оце так!
-Боже! -Господи!
Це Маан, наш чудовий фотограф.
Він підкаже, де сісти.
Можете сісти ось тут?
Можна посадити вас тут?
Так, чудово.
А ви — посередині ззаду.
Ні, не тут, будь ласка. Деінде.
Деінде? Без проблем.
Точно не там!
З усіх місць він вирішив поставити її поруч зі мною?
Я не хочу драми, але просто хочеться втекти.
Перепрошую. Це хіба твоя фотосесія? Чи ти фотограф?
Ти Мона Каттан? Не втручайся.
Сядь і помовч.
Гаразд.
Знято. Дякую.
Після фотосесії був слушний час
поговорити із Зейною.
Натисну на неї.
Зейно?
Поговоримо.
Так.
Ібрагім намагається поговорити із Зейною.
Цікаво, що він скаже.
Усе гаразд?
-Побачимо. -Я подбаю. Не переживай.
Мені було цікаво, що він скаже.
Бо я досі вірю, що Ібрагім
передасть мені права на торгову марку,
щоб довести, що він не бажав мені зла.
Я хочу поговорити про сварку на заході Джовани між мною і Ханною.
Він накоїв зайвого.
Він обрав не той час, не те місце.
Якби мене і його не розтягнули,
-було б щось серйозне. -Я це не схвалюю.
-Це негарно. -Хід подій недобрий.
Ібрагім повернувся.
Він намагається зв'язати свою сварку з Ханною
і мою торгову марку.
Він захищає інтереси дружини.
Так, але нема що захищати, бо я вже сказав:
-«Ти все отримаєш». -Сказав, а не зробив.
Думаю, Ханна хоче самоствердитися.
Типу: «Овва, Ханно! Ханно, ура! Ханна — чудовий чоловік!
Машаллах! Ура! Дайте йому пиріжок».
Але за мій рахунок?
Спробуй ще раз, друже.
Я не хочу карати тебе за те, що сказав він.
Але водночас він мусить переді мною вибачитися.
Ханна має рацію.
Я не скажу Ханні.
Цього не буде.
Ось і все, Зейно.
Якщо хочеш торгову марку, я не порушу обіцянки,
та Ханна має вибачитися.
Я зробив те, що мав зробити.
Я виконав свою роль і залишив їй усе решту.
Хочеш зіграти, Ібрагіме Аль-Самаді?
Я покажу тобі ігри.
Якщо на це піде й 100 років, я поверну своє по праву.
Переклад субтитрів: Ольга Цяцька