ZEINAS KONTOR
Ny dag, travelt kontor, avtaler skal i havn, penger å tjene.
Men barna liker ikke barnepikene, de vil ha meg.
Jeg har med meg ungene mine, Alina og Ayana.
-Og lekene deres, da. -Tittei!
Lekene distraherer mens mor jobber.
Dette er mammas kontor. Her jobber hun.
Da jeg begynte å jobbe med Zeina, trodde jeg det kunne kombineres med morsrollen.
Men det er lettere sagt enn gjort.
OK, nå holder det faktisk.
Herregud. Hysj!
Hei på dere, nurk!
Herregud! Seriøst? Hva skal jeg gjøre med henne?
-Safa, hva er dette? -Beklager. Barna trenger meg.
Vi har fire barnepiker, men de vil ha meg. Hva kan jeg gjøre?
Jeg må. Jeg kan ikke velge mellom dem.
Og du sa at jeg måtte på et møte i dag.
Da er du ikke klar for seriøst arbeid.
Se, så profesjonell hun er!
Hun kom i drakt!
Hva? Hva er problemet?
-De koser seg. Det var dette de ville. -Si at du tuller…
Første og siste gang.
Fint å se jentene.
Det var en stund siden sist, men Safas logikk…
Jeg tror hun prøver å gå meg på nervene.
Jeg skal møte Heroies. Han vil ha litt familietid…
-Hva skjer, Aydin? -Pappa!
…og ta opp et par ting.
-Hei, Heroies. -Står til?
Står til, Farhana?
Hva skjer?
Han og søsteren min er jo gode venner, så jeg tok henne med.
Gå og hopp. Det går bra, pappa er her. Best du går bort mens far og mor prater.
-Står til, Farhana? -Fint at du vil være sammen med Aydin.
-Hva? Det vil jeg alltid. -Ja, men som familie. Det er flott.
Det er viktig for sønnen min å få god kvalitetstid med far og mor.
Jeg vil ikke frarøve ham familietid.
Vær så snill. Jeg vil ikke krangle. Det har vært så mange skjær i sjøen.
Jeg vil unngå at det blir fler. Jeg kom for å spørre deg pent om Aydin.
Igjen, du tar opp temaet. Herregud.
Hva tror du dette er? Hva skulle vi møtes om, tror du?
For å ta opp temaet!
Jeg er lei av å gjenta meg selv. Jeg har bestemt meg, men han tar opp temaet støtt.
Heroies, prøv å forstå.
Aydin får ikke lov til å møte kjæresten din!
-Jeg vil være med Aydin… -Det kan du, alene!
-Du bestemmer ikke. -Må hun være involvert i Aydins liv?
-Det handler ikke om henne. -Så hvorfor?
Det er opp til meg. Når det er min uke, får han velge.
-Nei. -Med meg.
Bare tenk på Aydin. Alt jeg vil ha, er sønnen min.
Ingen kan påvirke avgjørelsen min.
-Du tror du kan velge. -Ja. Jeg er moren hans.
Jeg nekter ikke for det, og du blir ikke erstattet. Bare gjør det rette!
Jeg er moren, og jeg har all rett når det gjelder Aydin.
Han mistet retten da han forlot meg for henne.
Du vet hva som skjedde. Det er jo så mye historikk.
-Nei. -Jo, mye. Hvorfor nekte for det?
Hun har vært gjennom mye. Hun er ikke bekvem med en viss person i Aydins liv.
-Da dette utspilte seg, lovet du… -Jeg lovet aldri.
-"Ingen får komme mellom dere." -Men ingen gjør det!
Da han dro for fem år siden, ba jeg om én ting:
"Sørg for at denne kvinnen aldri blir en del av Aydins liv."
Han lovet, men så skjer dette? Nei, aldri i verden.
Det var din avgjørelse og ditt valg.
-Du forlot oss for henne. -Nei. På grunn av deg.
Skal man bli i et forhold der det bare er kjeft å få? Bare gnål, hver bidige dag.
Ja, du ble såret. Jeg skjønner. Men ikke skyld på andre for at ditt ekteskap røk.
Det syns jeg er latterlig. Ta ansvar.
-Erkjenn at du rotet det til. -Ingenting å erkjenne.
-Si unnskyld. Det står det respekt av. -Du rotet det til! Du ødela ekteskapet.
Du har ingen skyld for det, nei?
Hun har svertet meg urettmessig. Jeg forlot henne fordi jeg var ulykkelig!
Heroies, du får møte Aydin når du vil. Farhana hindrer deg ikke.
Men om hun setter noen grenser… Det er hennes sønn!
-Jeg forstår. -Forstå henne også!
-Jeg er helt ferdig med temaet. Virkelig. -Jeg er langt fra ferdig.
-Jeg tar det opp noen måneder til. -Jeg orker ikke mer.
-Så tar jeg Aydin. -Aydin, kom.
Og så videre.
Jeg ba pent, slik Mahira foreslo, men ingenting endret seg.
Tilbake til start! Jeg gir ikke opp før jeg får sønnen min.
ZEINAS KONTOR
Hei, alle sammen!
Jeg heter Alina Siddiqui.
Vil du skrive?
Hva gjør du?
En gardin!
Jeg begynte dagen bak skrivebordet.
Og Alina trippet rundt i hælene sine.
Høyt og lavt. Mini-Safa! Herregud!
-Hei, vennen! -Hei.
Dette er så fint!
Hun sitter pent. Begynner å venne seg til kontoret.
Neste gang du har en situasjon hjemme,
sier du enten fra, så arrangerer vi lekestund med mine barn.
-De er så snille! -Eller ta hjemmekontor.
Jeg har mistet teken på boligsalg.
Jeg vil gi meg med boligsalg.
Det er mye enklere å jobbe for meg selv. For da er jeg min egen sjef.
Jeg styrer min egen arbeidsdag, og så skuffer jeg ikke Zeina.
Det er så tidkrevende. Jeg får for lite tid med barna.
Jeg er så sliten, og jeg tror ikke jeg brenner for det lenger.
Motebedriften går så det griner.
-Dette har vært… -Er det over?
Er det ikke trist?
Det er det.
Med tungt hjerte måtte jeg si opp.
Jeg trodde jeg kunne få dreisen på jobbe i et bedriftsmiljø igjen.
Men Safa er ikke som før. Prioriteringene har endret seg siden hun fikk barn.
Fahads helse er dårlig. Det er en av grunnene til at jeg må gi meg her.
Han vil ikke gjøre noe med det, så jeg må få ham ned i vekt.
Kan jeg få nummeret til PT-en?
-Hun du foreslo. -PT-en? Vil du sette ham i gang igjen?
Mer eller mindre.
-Er det greit for deg nå? -Mer eller mindre.
Helikopterkona
har fått et kall.
Jeg har noe i gjære.
-Sendt. -Det var en fin erfaring.
Takk for at jeg fikk jobbe på kontoret ditt.
-Ja. -Det var det?
Ja.
Herregud. Kontoret blir mye roligere.
Mindre drama.
Færre kule antrekk.
Ja.
Det er definitivt morsommere med Safa her.
Og Safa har det som skal til for å lykkes i toppsjiktet.
Men hun er ikke der lenger.
Hva med Mahiras arrangement?
-Hva er det for noe? -Jeg vet ikke.
Etter Safas arrangement er jeg redd for overraskelser.
Mahira ba oss til et arrangement. Hun hadde en stor kunngjøring.
Gleder meg til å oppklare dette mysteriet som hun har snakket om en stund.
Jeg vet ikke om jeg drar.
Jeg vil tilbringe mest mulig tid med Fahad og barna nå. Men det blir nok gøy!
OK, det blir gøy.
Jeg kler meg i hvitt og sølv, eller… Og sommerfugler.
Hvitt, sølv og sommerfugler. Tre temaer i ett.
Jeg kan jo sende Alina.
Mahira er søt, og jeg liker henne. Men jeg får ikke kommet på arrangementet hennes.
Jeg må være hos barna. De trenger meg mest nå.
Ebraheem slo av en prat med meg.
-Når? -På Monas fotoseanse.
-Han sa det rett ut. -Hva da?
"Hvis Hanna ikke ber om unnskyldning, får du ikke varemerket."
Hva?
Men jeg sa det ikke til Hanna. Jeg vil ikke sette ham i en sånn skvis.
Ebraheem nører opp under konflikten og stiller betingelser.
Jeg tror ikke det ville falt i særlig god jord hos Hanna.
Hva skal du gjøre?
Hvis han nekter meg varemerket med mindre Hanna ber om unnskyldning…
Da må jeg sette hardt mot hardt.
-Virkelig? -Rettslige skritt.
Varemerkekonflikten mellom Ebraheem og Zeina skuffer meg dypt.
Rettslige skritt er aldri lurt, spesielt mellom venner.
Da er det liksom ingen vei tilbake.
Jeg skal ro dette i havn.
Gutten er tilbake etter Kenya-oppholdet. Jeg har landet i Dubai!
Jeg skal rett på konserten og rett til DJ-boden.
Jeg er DJ på Untold Festival Dubai, kåret til en av verdens fem beste.
Det blir fire dager med verdens beste DJ-er og artister.
Og meg, da.
En emiratisk DJ som er oppe og nikker med kremen.
Og jeg har fått ny energi. Ny holdning.
Jeg føler meg gjenfødt og er klar til å ta over scenen.
Jeg skal møte Ebraheem på konserten. Han ville møte meg der
og se Bliss opptre, og det gleder meg.
Og selvfølgelig vil jeg støtte mannen min.
Tross spenningen og misforståelsene mellom DJ Bliss og meg
er Bliss min bror. Så jeg vil gjerne støtte ham.
Klare?
La oss få fart på festen.
Én, to tre!
SAMMEN UANSETT TEMPO
Bli med verden rundt!
-Jeg ser deg, Diva Dee. Kom igjen! -Vi elsker deg!
Mens jeg spilte, så jeg Danya holde et skilt for meg.
Og hun er der, lykkelig og støttende.
Hun er den eneste jeg vil her nå. Men Ebraheem har også kommet!
Jeg ble litt sjokkert, for jeg trodde det var misstemning.
Men jeg skal ikke lyve.
Ebraheem har alltid støttet meg.
Så jeg er glad for å se Ebraheem her også.
Takk, Dubai! Elsker dere!
Det var fantastisk.
Takk for skiltet.
"Sammen uansett tempo."
-Stolt av deg. Du leverte som alltid. -Takk.
Danya og jeg har ikke pratet ordentlig før nå, for jeg dro rett til showet.
Og hun hadde det samme smilet som da vi først møttes og gjorde sånne ting sammen.
Hjalp Kenya-turen deg med settet i dag?
Helt klart. Jeg senket nesten skuldrene for mye.
Virkelig?
-Det var godt å være borte litt. -Ja.
Jeg lærte så mye i Kenya om meg selv, om livet, om forhold, om mennesker.
Wow.
Jeg er full av ny kunnskap.
Jeg dro dit, kom tilbake, og følte at jeg hadde lest tusen bøker.
Da du hadde reist, leste jeg brevet ditt.
Jeg ble så lei meg. Jeg ante ikke at du følte det slik.
-Ikke sant? -Ja.
Spesielt da du skrev at på et tidspunkt ville du helst gi opp forholdet.
Jeg ante det ikke. Det gjorde meg veldig emosjonell, veldig trist.
Ja.
Du må ikke føle det slik om oss.
Jeg vil heller ikke føle det.
Jeg har det med å undertrykke følelser.
Ja.
Det var bare alt som foregikk. Jeg føler at jeg gikk gjennom det alene.
Jeg prøvde virkelig å kommunisere med deg i fjor,
og si deg at jeg gjennomgår noe.
Men du sa det aldri rett ut. Du bare…
Jo da. Jeg sa det ikke med rene ord, men du ville skjønt det om du fulgte med.
Men jeg gjorde ikke det.
Jeg ante ikke at du slet så mye at du ville gi opp forholdet.
Jeg visste det ikke.
Jeg er overbevist om at hun forstår hvor alvorlig dette er nå.
Målet er at vi og familien skal ha det så bra som mulig.
Og hvis det jeg måtte gjøre måtte til for at vi skulle få det bedre,
så helliger hensikten middelet.
-Elsker deg. -Deg òg.
Og jeg er lei for det. Lei for det du gikk gjennom,
og for at jeg ikke greide å lytte ordentlig.
Jeg skal jobbe med forholdet og legge alt annet til side.
Vårt forhold og vår kommunikasjon er det viktigste for meg.
-Takk. Jeg elsker deg. -Jeg elsker deg.
Mitt forhold til Danya starter på nytt i dag med blanke ark,
så vi kan skrive historien vår på nytt.
Apropos, vi drar. Jeg er stuptrøtt.
-Jeg kjører deg hjem, kjære. -Takk.
Jeg har kjempenyheter jeg vil dele,
men Bliss er stuptrøtt etter den store konserten.
Dette er feil tidspunkt for store nyheter. Nå skal han hjem og hvile,
så jeg finner rett tidspunkt å dele det på.
-Jeg gleder meg til å dra hjem til barna. -Ja, jeg også.
I dag skal Danya og jeg på Besties Café, som vanlig.
Safa ville møte meg. Jeg er spent på hva hun har å si.
Bliss kom nettopp tilbake.
Har du sagt det?
Ja, senere.
OK.
Danya har en hemmelighet.
Jeg var den første som fikk vite det, for vi møtes jo hele tiden,
men hun vil ikke si det til noen.
Jeg fortalte ham alt. Ja, han vet alt.
Ebraheem gjettet den store nyheten. Jeg sa det ikke til ham.
Det er mellom meg og min mann. Han bør respektere privatlivet mitt.
Jeg vil ha en hyggelig dag med Bliss.
-Bli med? -Så klart. Det er ikke et spørsmål.
-Spillehall eller noe. Noe avslappet. -Det hadde vært fint.
Jeg vet at Bliss og Ebraheem ikke er på god fot.
Så dette var et velvalgt øyeblikk å be dem med på spillehallen.
Og så få dem til å snakke ut og skvære opp.
Jeg skal møte Ebraheem på Besties Café.
Jeg må snakke med ham om ham og Hanna. Nok er nok.
-Hallo, Safa! -Hei!
-Står til? -Står til?
-Burde jeg kommet i slangedrakt? -Dongeri kler deg.
-Ikke lær eller slange. -Dongeri er fredelig.
-Ja, lekent. -Med colabunnbriller.
Du skal nå få en mulighet til å bli en del av Besties Café.
-OK… -OK.
Vi vil bare vite om det er greit for deg og Zeina
at vi bruker navnene deres til en kul markedsføringsidé.
Du vet hvordan ulike kafeer har ulike navn for kaffestørrelse?
Så jeg tenkte "Zeina" og "Safa".
-Vår dynamiske duo. -Så søtt!
-Du vet hvem du er, ikke sant? -Så klart. Den lille.
Espresso, det er meg. Liten, men mektig.
-Greit for meg. -Men vi må spørre Zeina.
Kanskje du bør skvære opp og så spørre?
Forresten, hva er greia med dette varemerket?
Varemerket, som sagt, ga jeg til henne som en gave.
-Men det har du ikke. -Nei, jeg fikk aldri sjansen
før Hanna kom og ødela alt.
-Det er urelatert! -Nei.
Hennes mann gjorde en feil. Han må unnskylde.
Den går ikke.
Ebraheem, legg egoet til side et øyeblikk. Dette handler ikke om Hanna,
men om deg og Zeina. Dere hadde jo skværet opp!
Jeg mener at en gave er en gave. Uansett.
Tas en gave tilbake, må man stå for det.
Gi henne det. Du har alt gitt ditt ord. Du er jo mann for ditt ord.
Ja, men mannen må be om unnskyldning først.
Zeina og mannen må innse hvem som er sjefen.
Ebraheem er sjefen. Punktum.
Enkelt.
Vet du hva? Jeg er faktisk ferdig med dette.
-Dere er begge voksne menn. -Ja.
-Dere kan ha en samtale. -Ja da.
Det må ikke være aggressivt.
Bare si at han må be om unnskyldning, så han vet det.
Så jeg slipper å be ham.
Punktum.
Når han sier noe, mener han det.
-Forbereder du ikke Hanna, så dropp det. -For da er det bortkastet.
Fortell Hanna hva Ebraheem sa.
Dette er urettferdig mot Zeina. Hun fortjener ikke dette.
Hanna og Ebraheem må fikse dette.
Og jeg skal sørge for å sette dem sammen.
Du får se.
Ro deg ned!
Dette er min dag. Dagen for arrangementet.
Endelig skal jeg kunngjøre skilsmissen.
Det tok meg fire år å bestemme meg for skilsmisse.
Nå som skilsmissen er endelig,
bestemte jeg meg for å kunngjøre den ordentlig.
Det ser fantastisk ut. Det passer til sommerfugltemaet.
Jeg vil gjøre separasjonen kjent.
Jeg inviterte hele gjengen for å si det én gang for alle.
Vi skal på Mahiras fest, og jeg kommer rett fra ferie.
Jeg har det veldig bra mentalt.
Så jeg gleder meg ikke til å treffe alle.
Det kan jeg love.
-Etter temaet. Takk! -Bare hyggelig.
Så fint!
Mahiras arrangement er i dag. Jeg er så spent.
Ingen vet hva det står om eller hvorfor hun arrangerer det, utenom meg.
Jeg håper det blir gøy og fritt for drama.
Dette er første sammenkomst siden Mona Kattans fotoseanse.
Det ligger mye spenning og usagte ting i lufta. Folk er på vakt overfor hverandre.
-Vår lille sommerfugl! -Du er sommerfuglen i dag.
Du store min!
-Hei, kjære. -Hei, kjære. Så vakker du er.
Ja.
Loujains nærvær eller fravær er meg revnende likegyldig.
For meg eksisterer hun ikke.
Jeg vil ikke ha problemer, verken med Zeina eller mannen.
Men min sinnsro får ikke gå på bekostning av min verdighet.
Er Hanna en ekte mann, ber han om unnskyldning.
Jeg unngår å si til Hanna at Ebraheems betingelse for å gi meg tilbake varemerket
er en unnskyldning fra Hanna.
Han kommer til å fly i flint.
Vi ville bare gjort vondt verre.
-Greit. -Slapp med skrekken.
Det går bra.
Wow.
Det må være et ondt øye. Alt som knuser, er påvirket av ondskap.
La Fatimas hånd beskytte meg.
Greit, vel…
Takk til alle for at dere kom.
Dere lurer vel på hvorfor jeg samlet dere her i dag.
Som dere vet, vokste vi opp som barn trollbundet av eventyr
og å leve lykkelig i alle sine dager.
Men ikke alle eventyr får noen lykkelig slutt.
Ryktene svirrer siden min mann ikke er blitt sett hos meg i det siste.
Etter svært mange minner,
etter svært mange kapitler,
og etter mange forsøk på å redde det,
er det sørgelig å måtte kunngjøre…
-Hvorfor er dette så vanskelig? -Vennen!
…at mitt eventyr er omme, og jeg er offisielt skilt.
Så… Ja.
Jeg vet det…
Vanskeligere enn jeg trodde!
Reaksjonen forbløffet meg.
Jeg kunne ikke si det. Selv nå kan jeg ikke si det.
Jeg er…
Jeg er skilt. Herregud.
Jeg lider, men jeg leges også. Ikke spør hvordan.
Det er en følelsesmessig berg-og-dal-bane. Men jeg er klar for et nytt kapittel.
Klar til å kreve det jeg fortjener og det jeg er verdt.
-Absolutt. -Takk.
Skål for en ny start!
Mahira fortjener et nytt liv.
Hun fortjener et klapp på skulderen. Hun har hatt det tøft.
Hun har holdt ut mye, og var ekstremt tålmodig,
og jeg håper anstrengelsene ikke var bortkastet.
Gi alt du har, for å miste familien er ikke noe alternativ.
Jeg ventet i fem eller seks år.
Hun ventet flere år.
For det er kvinnen som bærer byrden og holder ut og…
Men noen ganger har en kvinne ikke annet valg enn å skille seg.
-Hun har ikke annet valg. -Det er ingen enkel beslutning.
Familien splittes, spesielt om man har barn.
Jeg prøvde å redde ekteskapet på grunn av barnet mitt.
Og jeg ga det opp på grunn av barnet mitt.
Jeg gikk på akkord med meg selv og min verdighet for å holde familien samlet.
Jeg prøvde til siste slutt.
Jeg tror din datter vil forstå,
og det vil herde henne for livet.
-Håper det. -Hun blir stolt av deg.
Hvordan skal jeg si det?
Jeg er så lei av at alle sier: "Du er så sterk!"
Jeg ønsker det ikke. Jeg er sterk fordi jeg må. Jeg har ikke annet valg.
Og noen ganger blir det tungt. "Jeg vil ikke være sterk lenger."
Noe av det vanskeligste for alle kvinner som går gjennom dette,
er å være den perfekte mor når livet ditt faller fra hverandre
og hjertet knuses, men du kan ikke vise det.
Du må være en glad og en omsorgsfull mor
når du ikke engang vil forlate senga.
Du føles ikke tøft fordi du er svak, men på grunn av årene sammen.
Du ble oppdratt med de verdiene. Du fikk opplagt god oppdragelse.
Du må gå videre i livet,
og kan til og med komme styrket fra det, fordi du ikke er avhengig av noen.
Nå kan du hengi deg til datteren din, og se henne blomstre på alle vis.
Jeg håper det.
Mahira hadde et dypt bånd til eksmannen, og respekterte den forbindelsen.
Livet går videre. Det stopper ikke for noen.
Bare husk at alt har sin årsak.
Og Guds plan er alltid bedre.
Alt man gjennomgår, er en erfaring man drar lærdom av.
Bedre å lære det nå enn å kaste bort livet før man innser at forholdet ikke er sunt.
Det er vanskelig, for det gjør vondt.
Jeg er i samme situasjon, og har vondt av henne.
Når man snakker om et forhold som tok slutt,
snakker man ikke bare om en som forlot livet ditt,
man snakker om tapte år.
OK, vel…
Gift eller singel, alle har vi vært i forhold.
I dag vil jeg bryte sirkelen.
Jeg vil at hver av dere skriver på et ark
bagasjen dere bærer på fra tidligere forhold.
Vi har alle hatt mislykkede forhold, uansett hva de var.
La oss sette pris på det vi har vært igjennom,
og samtidig hjelpe hverandre med å starte på nytt.
Bagasjen fra mitt forrige forhold er
at jeg ikke anerkjente faresignalene jeg så.
Ikke gi nye sjanser i håp om endring, for folk forandrer seg aldri.
Neste gang jeg gifter meg eller får kjæreste, vil jeg unngå giftig atferd.
Ingen respektløshet.
Ikke fremtving forhold eller følelser. Ikke fremtving kjærlighet.
La det skje naturlig.
Å være ærlige mot hverandre er nøkkelen. Ærlighet er alt.
-Og tillit. -Sant.
Jeg er mistroisk om dagen, for folk er opportunister.
Jeg pleide å være veldig redd for å prioritere meg selv og jobben.
Men Hassan støtter og oppmuntrer meg til å fokusere på meg selv.
Det setter jeg pris på. Det er første gang.
Takk. Elsker deg.
Noe jeg pleide å gjøre, var å tone ned.
Men en av hovedgrunnene, utenom utseendet, til at jeg endte opp med Hannoun,
er at han alltid er den første som heier når jeg utretter noe stort.
-Så søtt! -Min kjære.
Jeg er glad Hanna og jeg fant hverandre.
Jeg fant noen som faktisk bygger meg opp, og vil at jeg skal vokse og forbedre meg.
Det eneste man bør ta med seg fra forhold, og må vende tilbake til, er kjærligheten.
Det er der alt blir bedre.
Derfor er jeg sammen med denne vakre damen overfor meg.
Dagen etter Kenya-turen ga Danya meg tidenes beste nyheter.
Vi har ikke sagt det ennå. Vi venter på rett tidspunkt.
På vei inn hit så dere bagasje.
Nå legger vi disse i bagasjen, og bryter forhåpentligvis sirkelen.
Å ødelegge bagasjen vil også hjelpe dem å bryte sirkelen.
Kom igjen.
Bare slik får vi utløp for oppdemmet sinne og negative følelser.
Legg arket i bagasjen
og knus den.
Unnskyld meg! Jeg har en høne å plukke med noen.
Jeg er sur. Jeg er ubekvem med gjengen.
Det er litt anspent.
Knus bare bagasjen.
-Jeg må gå. -Vi drar. OK.
Før knusingen forlot jeg Mahiras arrangement,
fordi jeg hadde en avtale.
Jeg ville egentlig ikke være der.
Ha det!
Kjør på.
Kom igjen, Mahira!
Heia Roz! Herkules!
Klar!
Mens jeg knuste den, følte jeg at jeg brøt med fortiden og kunne gi slipp.
Det er mye raseri i denne gjengen. Oi!
Jeg må kanskje sende hele gjengen til feriestedet i Kenya snart.
La oss dra.
Jeg gir slipp på mye fra mitt forrige forholdet, så klart.
Men visse ting må fortsatt håndteres.
Ha det, folkens. Vi ses. Ha det.
Danya og jeg må unnskylde oss og dra.
Helt ærlig…
Jeg følte at denne energien ikke var noe for meg.
Farhana, hva skjedde med daten din?
Med eksen din?
Han tar opp det samme temaet. Jeg er sur nå.
Gå videre. La det fare.
Han må skjønne at jeg ikke godtar det. Og sånn er det.
Så du vil tilbake til samme tema hver gang?
Jeg krever omsorgsretten. Jeg gjorde det ikke før. Jeg gjør det nå.
Under skilsmissen krevde verken Heroies eller jeg enerett. Vi ønsket delt omsorg.
Men føler jeg meg nødt til å kreve foreldreretten, så gjør jeg det.
Gjør et siste forsøk.
Vi får se.
Jeg tror de må finne en løsning for sønnens skyld.
Du store min!
Jippi!
OK, folkens. Kan jeg si noe?
For det første har jeg storkost meg med dere. Men jeg drar om to dager.
Så jeg vil gjerne møte jentene for å ta farvel. La oss møtes før jeg drar.
-Det blir krangling. -Nei.
-Sånn blir det. -Én betingelse!
Kutt ut dramaet.
Jeg skal hjem til LA, så jeg tenkte å arrangere en jentelunsj
for å takke dem for alt.
Farhana, hvor er LJ?
-Hun dro. -Hvorfor det?
Vet ikke, men jeg vil spørre Jwana om noe.
Som venn bryr jeg meg om Jwana.
Så nå som LJ dro, var tiden moden
for å snakke med Jwana om Monas fotoseanse.
På fotoseansen ba kameramannen LJ stå ved siden av deg
fordi han plasserte oss.
Så hvorfor sa du "ikke her" høyt foran alle?
Du, i midten, bak her?
Nei, ikke her. Hvor som helst ellers.
Kan du gi deg?
Må du blande deg bort i dette konstant?
Jeg spør jo pent.
-Jeg er lei. -Du ba meg droppe temaet.
Hvorfor er du… Herregud!
Å, Farhana!
Ikke bare irriterer Farhana meg nå, hun går meg på nervene.
Jeg er lei av dette.
Jwana, hvorfor er dere fortsatt venner, tross dramaet?
Det er det jeg sliter med å skjønne.
Jeg burde ha avsluttet dette vennskapet.
-Men hva gjorde hun? Si det. -Jeg er lei av dette.
Farhana har to veldig gode venner.
De snakker ikke med hverandre, så hun vil ordne opp.
-Jeg er ikke en "venn". -Hun er som en søster.
Jeg stilte opp for Farhana. Hun er som en søster.
Hvis søsteren min ikke stiller opp, er hun egentlig noen søster?
Farhana, hvis du måtte velge, hvem blir det?
Elefanten i rommet! Kan noen svare på dette spørsmålet?
Det er min sak. Det er Jwanas sak. Det er LJs sak.
Hva vi gjør med vårt vennskap, raker ingen andre.
Og de må gi seg. For dette begynner å irritere meg.
-Svar henne. -For meg kommer Jwana først.
-Det vet hun. -Tusen takk.
Hun har min lojalitet og vennskap.
-Det vet hun. -Hun elsker deg mest.
Det første logiske som ble sagt i kveld.
Ja, men LJ burde overvære denne samtalen for å høre hva alle har på hjertet.
Godt sagt, Zeina.
Vær modig nok, Farhana,
til å svare på det spørsmålet foran Jwana og LJ.
-Til syvende og sist er jeg Farhana. -Ja.
Ingen instruerer Farhana. Vi er ikke barn.
Vi er ikke barn, det er derfor vi må ha sterke meninger.
Vi må være i stand til å evaluere folk.
Aner ikke hvorfor alle må blande seg inn.
Spesielt Zeina, som… Jeg tror hun vil helle bensin på bålet.
-Hvor er Mahira? -Nettopp.
Hva skjer utenfor?
Mahira forlot bordet mens vi snakket sammen.
Vi så bak oss, og hun lå flatt på bordet.
Vi reiste oss for å se til henne.
Herregud. Mahira, hva foregår?
-Å! -Nei!
Nei, kom igjen.
Å du store.
Brått begynner Mahira å sveve over bordet.
Hun flyr i løse lufta.
Sikkert veldig symbolsk.
Jeg fløy som en sommerfugl.
Først må jeg takke Ahmed El Bayed. Han trenger ingen introduksjon.
Han kom helt fra Saudi for å tilby litt underholdning som takk til dere som kom.
-Takk, Ahmed. -Takk.
Det var en intens dag. Jeg følte mye.
Men nå føles det mye bedre at skilsmissen er offentlig.
Den er kjent, og jeg er klar til å starte på et nytt kapittel i livet.
NYSINGEL
-Heia! -Heia!
Til slutt satte jeg meg i bilen,
og jeg følte meg fredfull og klar til å begynne på et nytt kapittel i livet.
Hei!
-Står til? -Bra. Selv?
Kan jeg få en bowlingbane?
-OK. For to personer? -To, ja.
Jeg skal på spillehalldate med Danya.
Tilbake til tiden da vi pleide å gå ut, leke, ha det gøy.
Bare more oss slik vi pleide.
Kom igjen! Nå sitter den.
Nå sitter den.
Overraskelse!
-Jeg har Ebraheem. -Jøss, du har med anstand?
Hva skjer? Jeg trodde vi hadde en date i kveld, men…
Ebraheem er her.
La oss ha en
date med femte hjul på vogna.
-Vet du hvorfor jeg ba Ebraheem? -Hvorfor?
For sist gang var dere ikke akkurat i bestekompismodus.
Og det var rare vibber mellom dere.
Jeg vil gjerne at Bliss og Ebraheem skværer opp og går videre.
Skulle ønske det kunne bli som før igjen. Vi har ikke hygget oss på lenge.
Al vel med dere? Er alt i orden?
-Ja. Kompisen min. -Ja, jeg mener…
Denne turen endret faktisk hele min…
-En ny mann! -Splitter ny. Jeg verdsetter det viktige.
Og vårt vennskap er viktigst av alt.
Jeg vet at Ebraheem innerst inne har et stort og varmt hjerte.
Storkjefta er han også. Men vi er på G.
Men for mitt indre har jeg satt noen grenser.
-Det går bra. Du er femte hjul på vogna. -Femte hjul!
Femte hjul?
Danya og jeg er bestiser. Femte hjul kan han selv være.
Hallo!
Se nå… Å!
Ops!
Jeg og Bliss har spesielle nyheter.
Ebraheem gjettet det og ble med på leken.
Han trodde det var en spøk fordi vi er venner og alltid tøyser.
Men iblant er ting alvorlige.
Jeg har ikke sett Hamdah på lenge.
Alt vel med henne? Hva skjer?
Ting går ikke så bra.
Hva?
Hva skjer?
Hun og mamma ble uvenner.
Hva?
Det var mellom oss to, men mamma blandet seg inn fordi hun var der.
Mamma måtte se oss kjefte og krangle, og det ble skikkelig stygt.
I det siste har min kone Hamdah og jeg har hatt ekteskapsproblemer.
Nå er vi ikke på talefot.
-Å høre dette gjør meg så trist. -Meg òg.
Dere er nygift, og dere elsker hverandre.
Saken er at vi sliter veldig med å bli enige.
Det knuste hjertet mitt.
Jeg ønsket at han skulle bli lykkelig,
at forholdet skulle fungere, for jeg er så glad i begge.
-Jobb med forholdet. -Ja.
Ikke sant, Marwan? Vi har også opplevd opp- og nedturer,
men vi ga aldri opp.
Prøv én gang til, og få det til å funke.
Ikke gi opp forholdet deres ennå. Greit?
Jeg vil se deg smile, kompis.
Jeg gjør hva som helst for å redde ekteskapet med Hamdah.
Jeg er ikke en som tar lett på skilsmisse.
Men funker det ikke, var det ikke meningen.
DATE MED HASSAN I DAG KL. 20
SAMMEN FOR ALLTID
I dag skal endelig Mona og jeg på date i forbindelse med bryllupsdagen.
Vi feirer vårt andre år som ektefeller.
Jeg holdt henne for øynene for overraske henne med hele opplegget.
Et middagsbord står dekket midt på havet.
Med et stort hjerte fylt med roser.
Hun elsker sånt som dette.
-Hvor er vi? -Her, Marshmallow.
Hvor er vi? Jeg vil se.
Jeg kan ikke tro at det allerede er vår andre bryllupsdag.
Jeg er faktisk veldig opprømt.
Jeg liker overraskelser på grunn av tanken bak, men vil helst vite mer.
Kan noen røpe det?
-Jeg vil se! -Nei.
-Vis meg. Jeg vil se. -Bare gjett litt.
Herregud! Dette er så søtt!
Det er så vakkert. Det er så romantisk.
Hvis det er sånne overraskelser jeg får når jeg lar ham ta styringen, så…
Da får han gjøre det.
-Min kjære! -Jeg elsker deg!
Jeg er glad du liker overraskelsen.
Det var fint å se Mona gi seg hen litt.
Du kan ikke ha kontroll over alt.
Jeg har bestemt meg for å avhamstre en del ting jeg ikke har brukt på fire-fem år.
God start.
Og du vil elske all plassen du frigjør
til hva enn du vil bruke den til.
Som hva da?
-Som et barnerom. -Ja?
Jeg har også bestemt meg,
og skrevet i kalenderen min,
at vi blir gravide i august, på din bursdag.
Det står neppe bare i kalenderen.
Det står også i nedtellingsappen.
Forhåpentligvis går det slik hun vil.
-Hvorfor ler du? Jeg mener det! -Herlig!
I fjor snakket vi jo om en graviditetsdato, men jeg måtte opereres.
Nå har det gått over seks måneder siden jeg ble operert.
Jeg kan trygt bli gravid.
Og dermed kan jeg føde på bursdagen min.
-Ja? -Jeg elsker det.
Å bli gravide på bursdagen min ville vært den beste gaven jeg har fått.
Men man kan ikke styre hvordan det går.
Det er i Guds hender.
Og jeg blir glad uansett når, uansett hvor.
Jeg tror at frem til da
bør vi prøve å ha så mange dater som vi kan.
Noe som vil være bærekraftig.
-For å få til det… -Som er?
…markerer du bare en bestemt dag på kalenderen hver uke.
Du kaller det "date-tid",
så overlater du logistikken til meg. Jeg tar meg av det.
Jeg tror vi kan bli enige om å planlegge noe annenhver uke,
og uken etter blir det overraskelse.
Avtale.
For første gang føler jeg så trygg på alt.
Jeg føler ikke press. Jeg føler meg klar til å planlegge baby, gi slipp, avhamstre,
og bare skape forandring i livet mitt.
Elsker deg. Skal vi danse?
-Kom igjen. -Ta meg med på en dans.
Det var en flott kveld.
Jeg kunne ikke ha planlagt en bedre date.
Jeg vil bare leve i dette øyeblikket så lenge som mulig,
og verdsette det for alltid.
Min kjære.
LA NIÑA DUBAIS INTERNASJONALE FINANSSENTER
Det er min siste dag i Dubai,
så jeg bestemte meg for å spise lunsj med jentene.
Jeg ba alle.
Den siste tiden har jeg vært opptatt med familien.
Men i dag ba Roz oss på avskjedslunsj.
Så jeg tar gjerne et siste farvel.
-Jeg er her. -Hei, kjære.
Står til? Noe nytt?
-Tenk at du reiser i morgen! -Jeg kan heller ikke tro det.
Jenter, først og fremst,
tusen takk for å ha gitt meg en herlig tid i Dubai.
Det var en glede.
Takk, Mahira. Takk, Mona. Dere overgikk dere selv.
Jeg kommer til å savne Roz.
Det var så fint å ha henne her i Dubai.
Etter Mahiras arrangement
så jeg mitt snitt til å stille Monas spørsmål foran LJ.
Det er deilig å få alt frem i lyset,
og se folks sanne ansikt.
Safa, i går gikk du glipp av noe. Du skulle vært der.
Du gikk glipp av noe.
Hva gikk jeg glipp av?
Det var en diskusjon ved bordet.
Og helt ut av det blå stilte Mona noen til veggs.
Et enkelt spørsmål!
-Hva var det? -Ikke din sak. Må du si det foran alle?
Zeina…
Det beste hun vet, er å sladre.
Det er urettferdig.
Den diskusjonen bør finne sted foran LJ, ikke i hennes fravær.
Det er på tide at Mona får svar på spørsmålet, med alle til stede.
-Er det noe som skjer bak ryggen min? -Bare et spørsmål!
Mona spurte Farhana om hvem hun ville valgt av deg og Jwana, om hun måtte.
-OK? -For det var så anspent der.
Farhana skal alltid ha deg til å sitte med Jwana.
OK, la meg spørre deg om dette:
Hvis du måtte velge mellom oss to, hvem velger du?
Oi sann!
Dere står ikke meg like nær som Farhana.
Det er en helt annen situasjon.
OK, men hvorfor engang be henne velge?
Jeg tror alle lurte, og jeg bare buste ut med det.
Jeg var nysgjerrig. Jeg hadde ingen dårlige hensikter.
Jeg har fått nok av denne falskheten.
Hvis noen har noe å si, bare si det nå og få det overstått.
Nå er jeg lei.
-Jeg har noe å si. -Si det.
Jeg tror LJ og Jwana elsker hverandre.
Det er veldig sårt, og dere må snakke om det.
Beklager å si det,
men hold meningen din for deg selv.
-Hun spurte, og jeg sa det. -Ikke snapp om meg.
Kontrollfrik. Du elsker å kontrollere alle alltid.
Behandler dem som nikkedukker.
Hun får lov til å si hva hun vil.
-Jeg vil at dere skal komme overens. -Hør her. Vi kommer aldri overens.
Sånn er det! Jeg avsluttet dette vennskapet, og det står jeg for.
-Ja! Nettopp! -Meg, ja!
Du vil aldri godta det. For stort ego.
-Ikke la meg snakke. -For all del, snakk.
Du burde skamme deg. Du burde føle deg flau.
Du vil ta det opp?
-Ja, kjør på! Vær så god! -Greit.
Loujain var min bestevenn. Vi pleide å sove i samme seng.
Hun snakket med eksen min.
-Hun sa til Farhana… -Det er løgn!
"Jeg gjorde det for å terge Jwana."
Det er ikke sant. Han er en venn!
Jeg så det, og flere fortalte meg at Loujain la til eksen min på kontoen sin.
Hun innrømte det, og føler seg ikke skyldig.
-Jeg kan være venner med hvem jeg vil. -Nei, det har du ikke!
Hei, hold kjeft!
Du sier ikke "hold kjeft!"
-Du våger å snakke? -Det gjør jeg.
-Våger å sitte blant oss? -Ja!
-Sviker! -Du lyver!
-Du mangler respekt, kultur og tradisjon! -Du er løgneren! Det er deg!
-Nå ser de ditt sanne ansikt! -Du er en løgner!
Problemet deres minte meg på noe jeg har gått gjennom.
Jeg ble forrådt mange ganger av mine nærmeste.
Jeg vet hvor vondt det gjør.
Jeg ville ikke bli minnet på det, så jeg gikk ut.
-Du hater at jeg er venn med ham. -Vær stille!
Du hater at jeg er venn med ham.
-Du hater det! Du kan ikke styre det! -Hvorfor er du venn med ham?
Tenk å tro det er greit å være vennen hans!
-Lar du meg ikke snakke… -La oss høre på henne.
-Timeout. -La oss høre.
-Hvis du ikke lar meg snakke… -Snakk.
LJ må få snakke. Alle saker har to sider.
Du må respektere min side av saken, eller holde deg utenfor.
Fullstendig!
Hun deler sin side av historien etter det jeg har gjort mot henne.
Men hun glemmer hva hun har gjort mot meg. Jwana var som en søster.
Og jeg elsket henne høyt.
Men en gang var hun ikke så grei.
Hun behandlet meg og pratet til meg som dritt.
Hun var kontrollerende, og det har jeg aldri likt.
Men det var en fyr jeg likte, og dette sier jeg foran dere.
Jeg introduserte dem.
Hun gikk bort til ham og sa:
"Denne jenta liker deg veldig godt."
"Vær forsiktig, OK?"
Kan hun ikke holde noe hemmelig? Så ble hun venner med ham.
-Det såret meg. -Jeg kjenner familien hans.
-Og familien er mine nære venner. -Du visste at det var noe mellom oss.
Hun tror hun bare kan ture frem overfor folk.
Hun bare: "Hva så?"
Men hvis noen gjør noe mot henne: "Nei!"
Som de sier: "Øye for øye." Dette har blitt mer enn et øye.
Mitt vennskap med eksen var ikke flørting.
For det tilfører ikke mitt liv noe.
Men jeg ville såre deg slik du såret meg!
-Men det er slemt. -Jøss! Mange takk!
Det var jo fælt!
LJ fortalte sin side av saken.
Gid hun lot være.
-Fryktelig. -Veldig slemt.
Ja, men det hun gjorde, var også slemt!
Wow!
Nå får alle se hennes sanne ansikt.
Og hun gjorde det mot seg selv. Ingen andre.
Ble du lei deg for at du gjorde det? Angret du?
Det er ikke sånn.
For fire år siden var fortsatt et barn. Jeg ville ikke gjort noe sånt nå, fordi…
Men det jeg gjorde… Herregud!
Det handler ikke om alder, men om å være rasjonell.
Fornuften er en gave, sies det. Men hun bruker visst ikke sin.
Jeg gjorde alt for deg. Alt!
Hva snakker du om? Hva mener du?
-Hva som helst. -Du var som en søster!
Nettopp!
Jeg var som en søster, og likevel gjorde du det!
Faen!
-LJ, du må be om unnskyldning. -Nei!
Hun innrømmer ikke at hun såret meg!
Hvorfor forstår dere ikke? Hun såret meg også, på mange måter!
-Jeg vet, men du… -Nei!
Så klart de vil si: "Å, Jwana. Ikke vær lei deg."
Fordi dere er redde for å si fra.
Dere vet hvordan Jwana er.
Ingen kan utfordre henne.
Ingen.
Tekst: Nicolai Herzog