ОФІС ЗЕЙНИ
Знову день, офіс, де повно роботи — угоди, заробляння грошей.
Але моїм дітям не потрібні няньки, їм потрібна я.
Тому зі мною мої діти, Аліна й Аяна,
-і, звісно, їхні іграшки. -Ку-ку!
Так вони зайняті, поки мама працює.
Це кабінет мами. Тут вона працює.
Вирішивши працювати із Зейною, я справді думала, що зможу впоратися
з материнством і з роботою.
Але якщо чесно, це складніше, ніж здається.
Гаразд, з мене годі!
Боже мій. Тссс!
Привіт, малята!
Боже! Серйозно!
ЗЕЙНА ХУРІ
Що мені з нею робити?
-Сафо, що це? -Що?
Вибач, але я потрібна дітям.
У нас чотири няні, а їм потрібна я. Що мені робити?
Я мушу. Я не можу вибрати між ними й цим.
А ти сказала прийти сьогодні на зустріч.
Ти не готова працювати й бути серйозною.
Поглянь, яка вона професійна.
Вона прийшла в костюмі.
Що? У чому проблема?
Їм весело. Вони цього хотіли.
Це, певно, жарт.
Уперше й востаннє.
Я рада побачити дівчат.
Я їх давно не бачила, але логіка Сафи…
Гадаю, це щоб діяти мені на нерви.
БЛИСК ДУБАЯ
БАТУТИ, ДУБАЙ
Я зустрінуся з Героіесом. Він хоче побути із сім'єю.
-Як справи, Ейдене? -Тату!
І поговорити зі мною.
-Привіт. -Як справи, Бібо?
-Привіт. -Як ти, Фархано?
Як справи?
Моя сестра — його близька подруга, тому я взяла її із собою.
Тато тут. Іди пострибай.
Усе гаразд, тато тут. Тато й мама поговорять без тебе.
Як ти, Фархано?
Ти хотів побути з Ейденом, чудово.
Тобто? Я завжди цього хочу.
Знаю, але всією сім'єю, і це прекрасно.
Моєму сину дуже важливо
продуктивно проводити час з батьком і зі мною,
бо я не хочу позбавляти його сімейного дозвілля.
Прошу тебе, я не хочу сваритися.
Я знаю, що була купа головного болю з усім. Я не хочу нових перепон.
Я прийшов попросити щодо Ейдена, а тоді…
Ти знову піднімаєш цю тему. Боже мій.
А що ти думала? Для чого ця зустріч?
Щоб підняти цю тему.
Я втомилася повторюватися.
Я все вирішила, а він постійно піднімає ту саму тему
знову й знову.
Героіесе, зрозумій.
Ейдену не можна бачитися з твоєю дівчиною!
-Я хочу мати час з Ейденом. -Сам — так!
-Ні, не вказуй мені. -Можеш.
Навіщо їй бути в житті Ейдена?
-Ти про що? Справа не в ній. -А в чому?
-У мені. -Не розумію.
У тиждень зі мною хай робить, що хоче.
-Ні. -Зі мною.
Подумай про Ейдена.
Мені потрібен син. Усе.
Знаєш, хай там як, мого рішення ніхто не змінить.
Ти думаєш, що вирішуєш це.
Так. Я його мати.
Не заперечую, і тебе ніхто не замінить. Я його не заберу. Та чини чесно.
Я його мати й маю повне право на Ейдена.
Він пішов, тож утратив це право, бо він пішов до неї.
Але ти знаєш, що сталося. Що тут є історія.
-Історії немає. -Багато чого.
Нащо заперечуєш?
-Так… -Їй було складно.
Їй незручно через певну людину в житті Ейдена.
-Ні, це лише -Ти обіцяв мені…
Я тобі не обіцяв.
…що ніхто не стане між нами.
Ніхто не стане між вами.
Він пішов п'ять років тому, і я просила про одне.
Зроби так, щоб ця жінка це не була в житті Ейдена.
Він пообіцяв. А тепер хоче цього?
Цього не буде.
Це було твоє рішення й твій вибір.
-Ти покинув нас заради неї. -Ні.
Я пішов через тебе.
Ви б хотіли жити в стосунках, де на вас кричать удома?
«Де це? Що це таке?» Щодня.
Я розумію. Ти страждала, я розумію.
Та не звинувачуй інших у невдачах твого шлюбу.
Це смішно. Неси відповідальність.
Чому ти не можеш визнати…
-Що визнати? -«Я налажав.
-Вибач». Задля поваги. -Я не лажав.
А визнай, що ти налажала.
Визнаєш, що зруйнувала шлюб?
А не ти зруйнувала? Без причини?
Вона всім каже: «Це він винен».
Але я нічого не зробив.
Я пішов, бо не був щасливим.
Героіес, ти будь-коли можеш бачити Ейдена.
Фархана не забороняє.
Але є кілька обмежень, усе ж це її син.
-Бібо, я розумію. -Зрозумій її!
Слухай. Якщо чесно, з мене годі. Я не хочу говорити на цю тему.
-А я хочу. -Я іду до сина.
-Буде продовження. -Він завжди так.
-Це ще на місяці. -Не можу. Це занадто.
-Я заберу Ейдена. -Ейдене, ходімо.
І так далі.
Я люб'язно попросив Махіру, але нічого не змінилося.
Схоже, усе наново.
Я не здамся, мені потрібен син.
ОФІС ЗЕЙНИ
Усім добридень!
Мене звати Аліна Сіддікі.
Хочеш написати?
Що ви робите?
Завіса!
Я сіла за стіл працювати,
але бачила лише Аліну на підборах,
яка ходила скрізь. Міні Сафа. Боже мій.
-Привіт, люба! -Привіт.
Яка краса!
Вона так чемно сидить. Гадаю, вона звикає до офісу.
Наступного разу в подібній ситуації
можеш сказати мені — організуймо, щоб вони бавилися разом із моїми дітьми.
-Але вони чемні! -Можеш працювати вдома.
Люба, не знаю. Здається, я не можу впоратися.
Якщо чесно, я вже не хочу займатися нерухомістю.
Думаю, набагато простіше працювати на себе.
Тоді я сама собі бос.
Я зможу контролювати власні плани, і так я не розчарую Зейну.
Це забирає багато часу. Я не маю часу на дітей.
Я так втомилася,
і думаю, це вже не моя пристрасть.
Є мій модний бізнес. Він процвітає.
-Я… Мені справді… -То це все?
Як на мене, це сумно, так?
Так.
З важким серцем я вирішила піти.
Я справді думала, що зможу
знову працювати в корпоративному середовищі.
Але Сафа вже не та.
Пріоритети Сафи змінилися, відколи в неї є діти.
І Фахад нездоровий.
Це теж причина, чому я хотіла би піти звідси.
Він нічого не хоче із цим робити, і я маю змусити його схуднути.
А можна номер тієї особистої тренерки?
-Тієї, що ти запропонувала. -Особистої тренерки?
Це щоб він почав знову?
Так, щось таке.
Ти вже не проти?
Щось на кшталт того.
Дружина з гіперопікою
має невелику місію.
Я дещо запланувала.
-Надіслано. -Це був чудовий досвід.
Дякую, що запросила до свого офісу.
-Так. -Це все?
Так.
Боже мій. В офісі буде набагато тихіше.
Менше драми.
Менш круті костюми.
Так.
Із Сафою поруч завжди веселіше.
І Сафа має все, що треба, щоб досягати найкращих результатів.
Але вона вже не така сама.
Що робитимеш із заходом Махіри?
-А який захід у Махіри? -Я не знаю.
Після заходу Сафи я почала боятися сюрпризів.
Махіра запросила нас на вечірку. Вона хоче оголосити щось важливе.
Я буду рада розгадати цю таємницю,
про яку вона давно говорила.
Я не впевнена, що піду.
Бо я зараз можу проводити час із дітьми
й Фахадом, тож це й робитиму, але ти повеселися!
Гаразд, буде весело.
Дрес-код біле й сріблясте й метелики.
Біле, сріблясте й метелики. Три теми разом.
Може, я пошлю Аліну.
Махіра дуже мила, чудова.
Але, на жаль, я не зможу прийти
на завтрашній вечір.
Я мушу побути з дітьми. Зараз я їм потрібна.
Так чи інакше, Ібрагім розмовляв зі мною.
-Коли? -На фотосесії Мони.
Він прямо мені сказав.
Що?
«Якщо Ханна не вибачиться, Я не планую віддавати тобі торгову марку».
Що?
Але я не сказала Ханні. Не хочу ставити його в таку ситуацію.
Ібрагім загострює ситуацію і висуває умови, щоб передати марку.
Я не думаю, що Ханна добре це сприйме.
Що ти робитимеш?
Якщо він наполягатиме, що не віддасть мені торгову марку,
доки Ханна не вибачиться…
Доведеться піти важким шляхом.
-Справді? -Буду судитися.
Ця ситуація із маркою між Ебрагімом і Зейною
мене дуже розчаровує.
Спори в юридичній площині — це недобре, особливо між друзями.
Звідти вороття вже немає.
Тому я обов'язково хочу все виправити.
Після відпочинку в Кенії
цей хлоп повернувся, я вже в Дубаї!
І я одразу їду на концерт
і прямо до кабінки діджея.
Я граю на Untold Festival — це один із п'яти найкращих фестивалів світу.
Склад учасників на чотири дні — це найкращі діджеї і артисти у світі.
І я серед них.
Еміратський діджей на самій верхівці — з кращими з найкращих.
У мене нова енергія, нове ставлення.
Я ніби переродився й готовий захопити сцену.
БЛІСС
Ібрагім буде на концерті.
Сказав, що зустрінемося там
і побачимо виступ Блісса. Я за нього щаслива.
І, звісно, я хочу підтримати чоловіка.
Незважаючи на напругу
й усі наші непорозуміння з діджеєм Бліссом,
він мій брат.
Тож я хочу його підтримати.
Готові?
То вперед, почнімо вечірку.
Один, два, три!
РАЗОМ У БУДЬ-ЯКОМУ ТЕМПІ
Облетімо світ?
Бачу тебе, Діво Ді. Уперед!
Ми тебе любимо!
Коли я грав, я бачив Данію, яка тримала для мене плакат.
Вона прийшла. Дуже щаслива, підтримує.
І вона єдина, кого я хочу бачити.
Але я також бачу Ібрагіма…
Я був трохи шокований, бо думав, що між нами не все добре.
Але я скажу чесно.
Він завжди мене підтримував.
Тож, знаєте, я радий бачити тут і Ібрагіма.
Дякую, Дубаю! Люблю вас!
Це було надзвичайно.
Дякую за плакат.
«Разом у будь-якому темпі».
-Пишаюся тобою. Як завжди. -Дякую.
Ми з Данею вперше розмовляли віч-на-віч,
бо я приїхав прямо на шоу.
Її усмішка була схожа на ту,
коли ми лише познайомилися й робили багато чого разом.
Як гадаєш, подорож до Кенії допомогла відіграти сет?
Ще б пак. Здається, я навіть занадто розслабився.
Справді?
-Було приємно кудись поїхати. -Так.
Я стільки всього дізнався в Кенії —
про себе, про життя про стосунки, про людей.
Овва.
Я тепер наповнений знаннями.
Я буквально поїхав, повернувся
і ніби прочитав тисячу книжок.
Коли ти поїхав,
я прочитала твій лист.
Мені було дуже сумно, бо я не знала, що ти так почувався.
-Знаєш? -Так.
Особливо те, що ти писав про момент,
коли думав відмовитися від стосунків.
Бо я не знала.
Це викликало дуже глибокі емоції, це дуже сумно.
Так.
І я не хочу, щоб ти думав це про нас.
Так, я теж не хочу таких думок.
Гадаю, я іноді занадто затискаю все в собі.
Так.
Чесно кажучи, це через усе, що відбувалося.
Я відчував, ніби проходжу це наодинці.
І я намагався поспілкуватися з тобою минулого року
й сказати тобі, що я дещо переживаю.
Але ти так і не сказав мені. Ти був ніби..
Але я казав. Може, не підібрав потрібні слова,
але ти помітила б, якби звернула увагу.
-Я дав тобі… -Ні.
Я не знала, що тобі настільки важко, що ти міг завершити стосунки.
-Так. -Я не знала.
Я переконаний, що вона розуміє, наскільки це серйозно.
Наша мета — це найкращі стосунки між нами й у сім'ї.
І якщо я мав удатися до цього, щоб у нас усе налагодилося,
тоді це лише заради добра.
-Я кохаю тебе. -І я тебе.
І пробач мені. Дуже шкода, що ти через це пройшов.
Пробач, що я тебе не почула.
Я працюватиму над нашими стосунками, а все інше відкладу вбік.
Наші стосунки й спілкування — найголовніше для мене.
Дякую тобі.
-Кохаю. -Кохаю тебе.
Мої стосунки з Данею відтепер, мов чистий, білий папір,
на якому ми почнемо переписувати нашу історію.
До речі, їдьмо додому? Я втомився.
-Я відвезу тебе додому, любий. -Дякую.
У мене є величезна новина,
але Блісс дуже втомився. Він відіграв великий концерт.
Навряд зараз час на важливі новини.
Я зачекаю, щоб він доїхав, виспався,
а тоді буде слушний час розповісти йому новини.
Кортить поїхати додому, до дітей!
Знаю. Мені теж.
АЛЬ СІФ
Сьогодні ми з Данією, як завжди, їдемо до «Кафе найкращих друзів».
Сафа просила про зустріч. Хочу почути, що вона скаже.
Знаєш, Блісс щойно повернулася.
Ти йому сказала?
Скажу.
Гаразд.
У Данії є секрет.
Я першим дізнався,
бо ми весь час поряд, але вона нікому не хоче казати.
Я йому все розповіла. Так, він усе знає.
Ібрагім угадав мою велику новину.
Я йому не казала.
Це стосується мене й чоловіка. Хай поважає моє приватне життя.
Я планую день розваг із Бліссом.
-Хочеш із нами? -Звісно. Навіть не питай.
Цього тижня, може, в аркаді.
-Відпочити. Нічого такого. -Було б чудово.
Я знаю, що Блісс і Ібрагім не в найкращих стосунках.
Тож просто вирішила спитати Ібрагіма:
«Хочеш піти зі мною в аркаду?»
Щоб там вони поговорили й розібралися між собою.
Сьогодні я зустрінуся з Ібрагімом у кафе.
Я мушу поговорити з ним про Ханну. Бо вже досить.
-Привіт, Сафо! -Привіт!
-Як ти? -Як справи?
Я мала прийти в костюмі змії?
Денім тобі личить.
-Ні шкіри, ні змії. -Денім спокійний. Гарно.
-І грайливий. -З яйцеокулярами.
Є можливість зробити тебе частиною «Кафе найкращих друзів».
-Гаразд. -Гаразд.
Ми хотіли спитати, чи можна тебе й Зейну,
тобто ваші імена, використати для крутої маркетингової ідеї.
Знаєш, які різні заклади
по-різному називають розміри кави.
Я подумав, що це буде «Зейна» й «Сафа».
-Фарха й Марха. -Як мило!
-Знаєш, хто з них ти? -Звісно. Я маленька.
Еспресо, це я. Маленька, але міцна.
Мені це підходить.
Треба спитати Зейну.
Може, виправте стосунки, потім спитаєш.
До речі, що відбувається з торговою маркою?
Торгову марку, як я вже казав,
я дарую їй.
-Тоді… -Але не подарував.
Ні. Спершу я не мав нагоди,
а потім Ханна все зіпсував.
-Але це не пов'язано. -Пов'язано.
Її чоловік схибив. Він має вибачитися.
Ні, це недобре.
Ібрагіме, відклади на секунду своє его.
Справа не в Ханні.
Бо це ти й Зейна повинні все виправити.
Подарунок — це подарунок. Хай там як.
Хтось забирає подарунок — це його справа.
Але ти маєш його віддати, бо ти дав слово.
-Але… -Ти людина слова.
Так, але хай її чоловік спершу перепросить.
Зейна і її чоловік повинні розуміти, хто головний.
Це Ібрагім.
І крапка.
Усе просто.
Знаєш що? Чесно, з мене годі.
-Ви обоє дорослі чоловіки. -Так.
-Можете поговорити. -Так, я це можу.
Не треба бути агресивними.
Підготуй його, що він має перепросити, щоб він це знав.
Щоб не я це йому казав.
І крапка.
Коли він щось каже, це серйозно.
Якщо ти не поговориш із Ханною, то або просто не вмішуйся,
-або якщо… -Бо це марно.
Попередь Ханну: Ібрагім сказав так.
Усе це несправедливо щодо Зейни. Вона не заслужила на таке.
Ханна й Ібрагім мають це виправити.
І я обов'язково зведу їх разом.
От побачиш.
Та не кипи!
ГОТЕЛЬ «АДРЕСА МОНТГОМЕРІ» ЕМІРАТ-ГІЛЛЗ
Сьогодні мій день.
У день цього заходу я вперше оголошу про своє розлучення.
Я ішла до рішення про розлучення
цілих чотири роки.
Коли ж воно остаточно відбулося,
я вирішила, що настав час оголосити про це як слід.
Усе виглядає чудово. Дотримано тему метеликів.
Я вирішила оголосити про розлучення.
Тому запросила всю групу, щоб усі про це почули.
Сьогодні захід Махіри, я щойно повернувся з ретриту.
Я зараз у найкращій психологічній формі.
Тому я не дуже прагну бачити всіх.
Це вже точно.
-Ви дотрималися теми. Дякую! -Будь ласка.
Так гарно!
Сьогодні захід у Махіри. Я із задоволенням піду.
Ніхто не знає, чому вона організувала цей захід, крім мене.
Сподіваюся, буде весело й обійдеться без драми.
Це наша перша зустріч
після фотосесії Мони Кеттан.
Між нами багато напруги й недомовок.
Люди остерігаються одне одного.
-Як ти? -Наш метелик.
-Добре. -Ти нині метелик.
Боже мій!
-Привіт, люба. -Привіт, люба. Ти така гарна.
Так.
Є Лоджен чи її нема — мені однаково.
Для мене її не існує.
Я не хочу проблем ні з Зейною, ні з її чоловіком.
Але заради спокою я не поступлюся гідністю.
Як чоловік, Ханна мусить вибачитися.
Я нічого не казала Ханні
про умови Ібрагіма, щоб повернути мені торгову марку.
Що він хоче вибачень від Ханни.
Він легко може розгніватися,
і тоді, замість усе виправити, стане лише гірше.
-Усе гаразд. -На щастя.
Усе добре.
Овва.
Мабуть, це вроки, бо речі падають і б'ються
під впливом зла.
Носи оберіг, «руку Фатіми».
Гаразд, отже…
Дякую всім, що прийшли.
Знаю, вам цікаво, чому я вас зібрала.
Як ви знаєте, ми з дитинства зростали зачарованими казками,
де герої жили довго й щасливо.
Але не всі казки закінчуються довгим і щасливим життям разом.
Я знаю, що є багато чуток, адже мій чоловік давно не з'являвся поряд.
Отже, після багатьох спогадів,
багатьох глав цієї оповіді,
після багатьох спроб усе врятувати,
я із сумом повідомляю…
-Не знаю, чому це так важко. -Люба!
…що моя казка закінчилася, і я офіційно розлучена.
Так що так.
Я знаю…
Ох, це важче, ніж я думала.
Моя реакція мене ошелешила.
Я не могла це вимовити. Навіть зараз я не можу сказати.
Я…
Я розлучена. Боже мій.
Це боляче, але водночас я зцілююся. Не питайте, як.
Це дуже… Це американські гірки емоцій.
Але я знаю, що готова до нової глави. Готова мати те, чого я дійсно варта.
-Абсолютно. -Дякую вам.
Вітаю з новим початком.
Махіра заслуговує на нове життя.
Гадаю, вона заслуговує похвалу.
Бо вона чимало пережила.
Вона багато пережила й була надзвичайно стійкою,
і я сподіваюся, що її зусилля не пропадуть даремно.
Так, викладаєшся на повну, бо втратити сім'ю — це не варіант.
Я чекала п'ять чи шість років.
Вона чекала кілька років,
бо саме жінка несе тягар і терпить…
Але іноді в жінки немає вибору, окрім як розлучитися.
У неї не було іншого виходу.
Це нелегко. Непросте рішення.
Розлучення руйнує сім'ї, особливо з дітьми.
Я старалася врятувати шлюб через мою дитину.
Але й вирішила піти саме через дитину.
Я ішла на компроміс і жертвувала гідністю,
щоб моя сім'я не припиняла існувати.
Я до самого кінця старалася.
Твоя дочка, гадаю, усе зрозуміє
і стане від цього сильнішою людиною.
-Сподіваюся. -Вона тобою пишатиметься.
Я не знаю, як їй сказати.
Мені набридло, що всі кажуть: «Ти така сильна. Ти така…»
Я сильна не тому, що хочу. Я сильна, бо мушу.
Бо немає іншого виходу.
Іноді це стає важко.
Як: «Я більше не хочу бути сильною».
Одна з найважчих речей, для всіх жінок, які через це пройшли,
це бути ідеальною мамою,
коли твоє життя буквально руйнується,
а серце розривається, і показувати це не можна.
І ти мусиш бути щасливою і турботливою мамою,
коли навіть не хочеш уставати з ліжка.
Важко не тому, що ти слабка, а через роки, проведені разом.
Тебе виховали на цих цінностях.
Тебе явно правильно виростили.
Ти мусиш жити далі,
ти можеш усім показати, що ти сильніша, бо ні на кого не покладаєшся.
Тепер ти можеш присвятити себе своїй доньці
і ти побачиш, як вона розквітне.
Божою волею.
Очевидно, що Махіра мала глибокий зв'язок із колишнім чоловіком,
і вона поважала цей зв'язок.
Життя триває. Не зупиняється ні для кого.
Пам'ятай, усе має свої причини.
Божий план завжди кращий.
Усе в нашому житті — це досвід, з якого можна вчитися.
Краще навчитися цього зараз, ніж змарнувати життя, а потім
зрозуміти, що це нездорові стосунки.
Це дуже важко, бо боляче.
Я проходжу через те саме, тому розумію її.
Коли ти говориш про стосунки, які скінчилися,
ти не просто говориш про людину, яка пішла з твого життя,
а про втрачені роки.
Отже…
Одружені чи самотні, але ми всі були в стосунках.
І сьогодні я хочу розірвати це коло.
Я хочу, щоб кожен із вас написав на папері
про багаж, який ми тягнемо з попередніх стосунків.
У всіх нас були невдалі стосунки, неважливо які.
Цінуймо те, через що ми пройшли,
і водночас допомагаймо одне одному почати спочатку.
Багаж із моїх попередніх стосунків:
я не визнала червоні прапорці, коли бачила їх.
Не давай другого шансу сподіваючись на зміни,
бо люди не змінюються.
Від людини, з якою я візьму шлюб або матиму стосунки,
я зовсім не хочу токсичної поведінки.
Жодної зневаги.
Не нав'язувати стосунки. Або почуття. Не змушуйте до любові.
Усе має бути природно.
Важливо бути чесними. Чесність — це все.
-І довіра. -Так.
Мені важко довіряти людям, бо вони опортуністи.
Мені бувало дуже страшно
зробити пріоритетом себе й свою роботу,
але Хассан
підбадьорює і підтримує мене,
щоб я зосередилася на собі,
і я дуже ціную це. Я ніколи такого не відчувала.
Тож дякую. Кохаю тебе.
Я завжди приглушувала власне світло.
Але одна з головних причин, окрім зовнішності…
ХАННА АЗЗІ
…чому я з Ханнуном,
полягає в тому, що він завжди першим вітатиме
будь-який мій успіх.
-Як мило! -Коханий.
Я дуже рада, що ми з Ханною опинилися разом.
І я знайшла того, хто живить моє зростання
й хоче, щоб я сягала більшого й кращого.
Єдине, що треба винести зі стосунків і з життя в цілому,
це те, що серце й кохання — понад усе. Тоді все стає кращим.
І саме тому я зв'язав життя із цією красунею переді мною.
За день після приїзду з Кенії я почув чудову новину від Данії.
Ми ще нікому не казали. Чекаємо на слушний час.
На шляху сюди ви бачили чемодани.
Ми візьмемо це, покладемо в чемодани
й, сподіваюся, розірвемо коло.
Знищення цього багажу допоможе їм розірвати коло.
Ходімо.
Це спосіб випустити весь стримуваний гнів
і будь-які негативні почуття.
Покладіть папірці в чемодани,
а потім розбийте їх.
Перепрошую! У мене з деким розборки.
Я роздратована. Мені тут некомфортно.
Є певна напруга.
Знищити треба лише багаж.
-Я мушу йти. -Так. Гаразд.
Перш ніж вони почали все розбивати, я пішла.
Бо колись я була заручена.
Мені не хотілося навіть бути там.
Бувайте!
Починаймо.
Уперед, Махіро.
Так, Роз! Геракл!
Гаразд!
Коли я била, то ніби ламала своє минуле, наче була готова відпустити його.
У цій групі багато гніву. Овва!
Може, доведеться відправити всю групу на ретрит до Кенії.
Уперед.
Я відпустила багато всього з попередніх стосунків.
Але є ще дещо, із чим треба розібратися.
Бувайте. До зустрічі. Бувайте.
Ми з Данією ввічливо вибачилися й пішли.
Відверто кажучи,
я відчував, що ця енергія не та, в якій я хотів бути.
Фархано, що було на вашій зустрічі?
З колишнім?
Він постійно піднімає ту саму тему. Я дратуюся.
Забудь про це. Відпусти.
Він має знати, що я не згодна.
І все. І не буду.
І ви надалі будете повертатися до цієї теми.
Я подам на опіку. І все.
Я цього ще не зробила. А зараз зроблю.
Коли ми з Хероіесом подали на розлучення, ми не подавали на опіку,
бо хотіли виховувати сина разом.
Але якщо настане ситуація, коли це потрібно, я подам на одноособову опіку.
Спробуйте востаннє.
Там подивимося.
Думаю, вони мусять знайти рішення заради сина.
О боже!
Ура!
Добре, люди. Можна щось сказати?
По-перше, мені було дуже весело,
але я за два дні поїду.
Тому я хочу запросити дівчат,
щоб попрощатися. Зустріньмося перед від'їздом.
-Ми посваримося. -Слухай.
-Це частина зустрічі. -Одна умова!
Без драми.
Я повертаюся в Лос-Анджелес. Тож я вирішила зробити обід для дівчат
і подякувати їм за все.
Фархано, де Ел-Джей?
-Вона пішла. -Чому?
Не знаю, але я дещо спитаю в Джовани.
Як подруга, я дбаю про Джовану,
і коли Ел-Джей пішла, настав слушний момент
поговорити про те, що сталося на фотосесії Мони.
На фотосесії
фотограф попросив Ел-Джей стати коло тебе, бо він нас позиціонував, так?
Чому ти сказала: «Не тут», — голосно перед усіма?
-Станьте ззаду по центру. -Ні, не тут, будь ласка. Деінде.
Припини, добре?
Чому ти постійно в це втручаєшся?
-Слухай. -Я з добром.
-Набридло. -Ти сказала припинити.
То чому ти… О боже!
Ох, ця Фархана!
Фархана не лише дратує мене, вона вже діє мені на нерви.
З мене досить.
Джована, якщо між вами стільки драми, чому ви дружите?
Люба, у це мені просто важко повірити.
Треба було припинити цю дружбу.
-Що вона зробила? Розкажи. -Мені це набридло.
У Фархани є дві хороші подруги.
-У них бойкот, який вона хоче виправити. -Ні, зажди
-Я не «подруга». -Вона твоя сестра. Так.
Я була поруч із Фарханою.
Вона мені як сестра.
Якщо моя сестра не підтримує мене,
то чому вона взагалі сестра?
Фархано, кого б ти обрала, якби довелося?
Ось справжнє запитання!
Спитайте про це, люди.
Це моя справа. Справа Джовани. І справа Ел-Джей.
Наша дружба не має нічого спільного з іншими.
І вони мусять не лізти,
бо це починає мене дратувати.
-Відповідай. -Для мене Джована на першому місці.
-Вона це знає. -Дуже дякую.
Моя вірність назавжди із Джованою.
-Вона в курсі. -Ти улюблена.
Перша логічна річ, яку сьогодні сказали.
Так, але Ел-Джей має бути тут для цієї розмови,
щоб чути, що всі ми скажемо.
Слушно сказано, Зейно.
Наважся, Фархано,
відповісти на це запитання, коли поруч Джована й Ел-Джей.
-Зрештою, я Фархана. -Так.
Фархані ніхто не наказує. Ми не діти, люба.
Ми не діти, і саме тому ми повинні мати непохитну думку.
Треба вміти оцінити людей навколо.
Не знаю, чому всі хочуть долучитися.
Особливо Зейна…
Вона ніби підливає масла у вогонь.
-А де Махіра? -Справді.
Що там відбувається?
Махіра вийшла з-за столу, поки ми розмовляли.
Ми заглянули назад, а вона лежала на столі.
Ми пішли подивитися, що з нею.
Боже. Махіро, що відбувається?
-О! -Ні!
-Ні… -Ні, ви що.
Боже мій.
Махіра раптом почала підніматися над столом
і злітати в повітря.
Це було дуже символічно.
Я літала, як метелик.
По-перше, я маю подякувати Ахмеду Ель Баєду.
Його всі знають.
Він приїхав аж із Саудівської Аравії, щоб виступити
на знак подяки, що ви прийшли.
-Дякую, Ахмеде. -Дякую.
Це був дуже напружений день. Було багато емоцій.
Та зараз мені набагато краще, бо про моє розлучення знають усі.
Це відомо.
І я готова перегорнути сторінку мого життя.
ЩОЙНО РОЗЛУЧЕНА!
-Уперед! -Уперед!
Наприкінці заходу я сіла в машину,
відчуваючи спокій,
і я готова почати нову главу мого життя.
ТРИ СІМКИ — РЕДІССОН БЛЮ
Вітаю!
-Як ви? -Добре. А ви?
Можна мені боулінг-доріжку, будь ласка.
-Гаразд. На двох? -На двох. Так.
БОУЛІНГ ОПІВНОЧІ
Я іду на побачення з Данією до аркади.
Ми повернемося в минуле, коли гуляли, гралися, розважалися.
Просто повеселимося, як колись.
Гаразд, починаємо. Зараз буде.
Усе буде.
Сюрприз!
-Я привела Ібрагіма. -Отакої! У тебе плюс один?
Що таке? Я думав, у нас сьогодні побачення,
але…
Прийшов Ібрагім.
То в нас буде
побачення плюс третє колесо.
-Знаєш, чому я запросила Ібрагіма? -Чому?
Бо минулого разу
мені здалося, що ви вже наче не найкращі друзі.
І між вами був якийсь дивний настрій.
Я б хотіла, щоб Блісс і Ібрагім помирилися й жили далі.
Я б хотіла, щоб усе було, як раніше.
Ми давно не веселилися разом.
Ви не проти? Усе гаразд?
-Усе гаразд. Він мій друг… -Так, бо…
Слухай, якщо чесно, ця поїздка змінила весь мій…
-Він нова людина. -Новенька.
Я ціную важливе.
Наша дружба важливіша, ніж усе інше.
Я знаю Ібрагіма, у нього велике серце.
І величезний рот.
Тож я добре ставлюся до Ібрагіма. Але подумки я встановив певні межі.
Залишайся. Ти третє колесо.
Третє колесо!
Я третє колесо?
Ми з Данією найкращі друзі. Це він третє колесо.
Агов!
Обережно… Ох!
Чорт!
У нас з Бліссом є особливі новини.
Ібрагім здогадався і сказав.
Він подумав, що це жарт, бо ми друзі й завжди жартуємо.
Але іноді все буває серйозно.
До речі, я давно не бачила Хамду.
З нею все гаразд? Як вона?
Усе не дуже добре.
Що?
Що відбувається?
Була сварка між нею і моєю мамою.
Що?
Тобто сварка в нас із нею,
але моя мама втрутилася, бо була там.
Мама побачила, як ми сварилися,
і все пішло дуже погано.
Останнім часом у мене й моєї дружини, Хамди, є проблеми в шлюбі,
і ми навіть не розмовляємо.
-Як на мене, це дуже сумно. -Отож.
Ви щойно одружилися й кохаєте одне одного.
Справа в тому,
що нам важко бути на одній хвилі.
Це розбило моє серце.
Я дуже хотіла, щоб він був щасливий.
Я хотіла, щоб ці стосунки вдалися, бо я люблю їх обох.
-Працюйте над стосунками. -Так.
Так, Марване?
У наших стосунках були злети й падіння,
але ми не здалися.
Спробуйте ще раз і постарайтеся.
Не здавайтеся щодо стосунків, добре?
Я хочу бачити твою усмішку.
Я зроблю все, що треба, щоб урятувати мій шлюб із Хамдою.
Я не сприймаю розлучення як легкий крок.
Але якщо не спрацює, то так тому й бути.
ЧТ, 22, ПОБАЧЕННЯ З ХАССАНОМ О 20:00
НАЗАВЖДИ РАЗОМ
Сьогодні, нарешті,
ми з Моною ідемо на побачення
на честь нашої річниці.
Ми святкуємо другий рік шлюбу.
Я закрив їй очі, щоб здивувати
всіма декораціями, які ми зробили.
У нас обідній стіл над морем.
І велике серце, у якому повно троянд.
Це її улюблені речі.
-Де ми? -Ми тут, Зефіринко.
Де ми? Я хочу побачити.
Не віриться, що вже друга річниця весілля.
Насправді я дуже радію.
Я люблю сюрпризи, бо це увага,
але хочу знати, що це за сюрприз.
Хтось має мені сказати.
-Я хочу глянути. -Ні.
-Любий, покажи. Я хочу побачити. -Ну вгадай.
Боже! Це так мило!
Так гарно. Це так романтично.
Чесно кажучи, якщо він робитиме такі сюрпризи,
коли я дозволяю йому керувати,
то нехай керує.
-Коханий! -Я кохаю тебе, красуне!
Радий, що тобі сподобався сюрприз.
Я був щасливий, що Мона трохи розслабилася.
Бо не можна все контролювати.
Я вирішила позбутися багатьох речей,
якими я не користувалася чотири чи п'ять років.
Добрий початок.
Думаю, тобі сподобається додатковий простір
для всього, чого ти захочеш.
Наприклад?
-Для дитячої кімнати. -Справді?
А ще я вирішила,
що запишу у своєму календарі
завагітніти в серпні, на твій день народження.
Це буде не лише в її календарі.
Потрібен додаток зворотного відліку.
Сподіваюся, усе вийде як вона хоче.
-Чому ти смієшся? Я серйозно! -Це класно!
Минулого року ми говорили про дату вагітності,
але мені довелося робити операцію.
Минуло більше шести місяців після операції.
Тепер можна завагітніти.
Так я зможу народити в день мого народження.
-Так? -Це чудово.
Завагітніти на мій день народження — найкращий подарунок у моєму житті.
Але цим не завжди вдається керувати.
Все в божих руках,
і я буду щасливий, де й коли це б не сталося.
Тому, думаю, до цього
нам потрібно якомога більше побачень.
Щоб усе було надійно.
-А для цього… -Тобто?
Просто блокуй певний день у календарі щотижня.
Назви це «побачення»
й залиш усю логістику мені. Я про все подбаю.
Гадаю, ми можемо домовитися щось планувати раз на два тижні,
а в тижні між ними це будуть сюрпризи.
Тоді згода.
Уперше я відчуваю себе так комфортно.
Мене не змушують, я справді готова
планувати дитину, відпустити, позбутися завалів
і просто змінити своє життя.
Я тебе кохаю. Потанцюймо?
-Ходи. -Ходімо. Веди мене на танець.
Це був чудовий вечір.
Це найкраще побачення, яке я лише міг спланувати.
Я просто хочу жити цим моментом якомога довше
й берегти його завжди.
Мій коханий.
ЛА НІНЬЯ МІЖНАРОДНИЙ ФІНАНСОВИЙ ЦЕНТР ДУБАЯ
ЛА НІНЬЯ
Це мій останній день у Дубаї,
тому я вирішила пообідати з дівчатами.
Я запросила всіх.
У ці дні я була зайнята, бо проводила час із сім'єю.
Та сьогодні Роз запросила на прощальний обід.
Тож я не проти піти попрощатися.
-Я прийшла. -Привіт, люба.
Як справи? Що нового?
Не вірю, що ти завтра їдеш.
Ох! Я і сама не можу повірити.
Дівчата, по-перше,
дуже дякую, що створили для мене найкращий час у Дубаї.
Я дуже рада знайомству.
Дякую, Махіро. Дякую, Моно. Ви зробили понад міру.
Я дуже сумуватиму за Роз.
Було так приємно, що вона в Дубаї.
Після заходу Махіри
я знайшла слушний момент, щоб поставити запитання Моні перед Ел Джей.
Адже чудово, коли все відкрито,
і ми бачимо всю правду про тих, хто нас оточує.
Сафо, вчора ти пропустила захід. Ти мала бути там.
Ти пропустила дещо цікаве.
Що я пропустила?
За столом було обговорення, еге ж?
І тут Мона зненацька вивела декого на чисту воду.
Це було просте запитання.
-Яке запитання? -Не твоя справа. Навіщо розповідати всім?
Зейна…
Для неї немає нічого кращого за пліткарство.
Але ж це несправедливо.
Якщо відбувається така дискусія, Ел-Джей теж має бути присутня.
Настав час Моні отримати справжню відповідь на своє запитання
з усіма присутніми.
А щось відбувається за моєю спиною?
-Лише запитання. -Мона спитала Фархану:
якби їй довелося обирати між тобою і Джованою…
-Гаразд? -Бо була напруга.
Фархана завжди старається звести тебе із Джованою.
Гаразд, то я хочу спитати тебе.
Якби ти вибирала між мною і нею, кого б ти обрала?
Гаразд.
Ви не настільки близькі до мене, як до Фархани.
Розумієш? Це зовсім інша ситуація.
Гаразд, але навіщо тобі просити її вибрати?
Гадаю, усім було цікаво, тож я просто це озвучила.
Мені було цікаво. Я не мала поганих намірів.
Я більше не терпітиму цю фальш.
Якщо комусь є що сказати,
то вже кажіть, і покінчимо з цим.
З мене досить.
-Я хочу дещо сказати. -Кажи.
Я думаю, Ел Джей і Джована люблять одна одну,
але є багато образ, тож ви маєте це обговорити.
Будь ласка, вибач, що так кажу.
Але залиш свою думку при собі.
-Вона запитала, я сказала. -Прошу.
Ні, але не треба казати про мене.
Контроль усього. Ти любиш усіх контролювати.
Щоб усі були твоїми маріонетками.
Вона вільна казати все, що хоче.
-Я хочу, щоб ви ладнали. Я не хочу драми. -Слухай. Ми не порозуміємося.
Ось і все! Я поклала край цій дружбі і не зміню своє рішення.
-Так! Точно! -Так, це я!
Ти не погодишся, бо ти егоїстка.
-Не даєш сказати. -Та кажи собі! Прошу.
Тобі має бути соромно. Ти мала би постидатися.
Ти справді хочеш цього?
-Уперед! Я хочу! Ну ж бо! -Гаразд.
Лоджен була моєю подругою.
Ми спали на одному ліжку.
Вона говорила з моїм колишнім.
-Вона сказала Фархані… -Це неправда!
«Я зробила це на зло Джовані».
Неправда. Я з ним дружу!
Я сама бачила,
і мені казали інші, що Лоджен додала мого колишнього до свого акаунту.
Вона навіть зізналася, але не почувається винною.
Я маю право дружити з ким хочу.
Чому? Ні, ти не маєш права!
Слухай, замовкни!
Не кажи мені: «Замовкни!»
-Як ти взагалі наважилася говорити? -Так!
-Ти смієш сидіти з нами? -Так!
-Ніж у спину! -Брехуха!
Тобі бракує поваги, культури й традицій! Ти брехуха! Ти!
-Тепер вони знають тебе! -Ти брехуха!
Проблема між ними нагадала мені, через що я пройшла.
Мене багато разів зраджували найближчі люди.
Я знаю, як це боляче.
Я не хотіла, щоб мені про це нагадували, тому йшла.
-Ти ненавидиш, що я з ним дружу. -Тихо!
Ти ненавидиш, що я з ним дружу.
-А ти не… -Ненавидиш!
І нічого не вдієш!
Чому ти з ним дружиш?
Боже мій!
Але це нормально — бути друзями.
-Якщо мені не дають сказати… -Зачекай. Вислухаймо її.
-Тайм-аут. -Вислухаймо її.
-Ви не даєте мені говорити. -Говори.
Ел-Джей має сказати. В історії завжди дві сторони.
Ви маєте поважати мій погляд на неї
або не втручатися.
Узагалі.
Вона розповість свою версію, після того, що я з нею зробила.
Забувши, що зробила вона.
Джована була мені як сестра.
І я дуже її любила.
Але був час, коли в неї було не все добре.
Вона поводилася зі мною, як із лайном.
Контролювала мене, і мені це неть не подобалося.
Якось мені сподобався хлопець.
Я скажу це перед вами.
Я познайомила її з ним.
Вона пішла до нього й сказала:
«Он та дівчина, ти їй дуже подобаєшся.
Будь обережним, га?»
Чому не зберегти таємницю?
І вона подружилася з ним.
-Вона мене образила. -Я знаю всю його родину,
і вони мої близькі друзі.
Ти знала, що між нами щось було.
Вона думає, що може робити людям що захоче.
Для неї це: «І що?»
Але якщо хтось щось із нею зробить: «Ні!»
Та знаєте, як кажуть: «Око за око».
Це більше, ніж око.
Моя дружба з її колишнім — це не флірт.
Бо це нічого не додало б моєму життю.
Але я хотіла завдати тобі болю, як ти завдала його мені!
-Але це негарно. -Овва! Дякую!
Це жахливо!
Ел-Джей розповіла свою історію.
Краще б не розповідала.
-Це жахливо. -Це дуже погано.
Це жахливо. Але й те, що вона робить, жахливо.
Отакої!
Тепер усі бачать, яка вона.
І вона зробила це сама. Ніхто інший.
Тобі шкода, що ти це зробила? Ти про це шкодуєш?
Справа не в тому.
Чотири роки тому я була ще дитиною, ясно?
Зараз я б так не робила, бо…
Але що я зробила… Боже!
Річ не у віці. Треба бути розумною.
Кажуть: «Розум — це дар».
Вона, здається, ним не користується.
Я все робила для тебе. Усе!
Про що ти говориш? Що саме?
-Я б… -Джовано, ти була мені як сестра.
Отож!
Я була тобі наче сестра, а ти взяла й зробила це!
Дідько!
-Ти мусиш вибачитися. Ел-Джей, прошу. -Ні!
Вона не визнає, що образила мене!
Чому ви не розумієте?
Вона теж завдала мені болю.
-Знаю. Будь ласка… -Ні!
Звісно, вони казатимуть:
«О, Джовано, ти така сумна».
Бо ви всі боїтеся говорити.
Ви всі знаєте Джовану.
Проти неї ніхто не вийде.
Ніхто.
Переклад субтитрів: Ольга Цяцька