LA NIÑA DUBAJSKÉ MEZINÁRODNÍ FINANČNÍ CENTRUM
Dělala jsem pro tebe vše.
- Co myslíš? - Ať už…
- Jwano, byla jsi pro mě jako sestra! - Chtěla… Tak!
Protože jsem byla jako tvá sestra a tys mi tohle udělala!
- LJ, omluv se. LJ, prosím. - Ne.
Proč to nechápete? Taky mi mnoha způsoby ublížila.
- Vím, obě jste ublížené. - Ne.
Řekla jsem toho tolik a nikdo mi nerozumí.
To není v pořádku. Taky mám city.
- Udělala jsem něco špatně? - Ne.
- Chová se, jako bych za všechno mohla já. - Ne.
- Teď se mi chce „omluvit“. - Ne.
Jako by to bylo v pohodě.
- Můžete jí přinést vodu? - Není to v pohodě.
Kráva jedna!
Proč byste ubližovali někomu…
kdo je pro vás vším
kvůli malichernosti?
Farhano, jak to, že na ni nejsi naštvaná?
- Proč to dnes otevírat? - Holky!
Teď je to náš problém?
Neměla by ses s LJ bavit, pokud jsi Jwanina kámoška.
Jsi tak falešná, Farhano!
- Nepleť se do toho! - Jsi tak falešná!
- Nepleť se do toho! - Jdi mi z očí!
- Nepleť se mezi nás. Táhni! - Vypadni.
Ty dvě zlé nevlastní sestry Popelky se bavily.
Milují tohle drama a vytvořily ho.
Řekla jsem jí, ať se omluví.
- Není vhodná chvíle… - Sklapni. Do toho ti nic není.
- Neukazuj na mě prstem! - Nesnaž se stát…
Farhana se bojí, že ztratí Jwanu,
protože přátelství s Jwanou s sebou přináší očividně mnoho výhod.
Aby si Farhana mohla udržet takový životní styl,
tak takové přátele potřebuje.
Nevím proč se všechny najednou do všeho pletou…
Před čtyřmi lety tu ani nebyly.
Ani neznají celou situaci.
Dost holek se přiklonilo na její stranu.
Přátelství si nikdy nevynucuju.
Chceš se se mnou kamarádit, bude to vzájemné.
Když nechceš, dveře jsou otevřené.
Můžou odejít.
Musí to skončit.
A jak se cítíš?
Musí též přiznat, že se zachovala špatně.
Jde o dvě různé věci.
Víš, cos udělala.
Byla jsi v právu a teď jsi to ty, kdo může za to, cos udělala.
Upřímně, hluboko uvnitř
opravdu cítím, co mi provedla,
není něco, co můžu jen tak nechat být.
Když jsem slyšela Jwaninu verzi,
chápu, že LJ byla raněná od Jwany,
ale oplatit to někomu stejnou mincí není správné.
Abych k tobě byla upřímná, myslím, že jsi to přehnala.
Měla by ses jí upřímně omluvit a pak mluvit o svých pocitech.
Nemusí z vás být kámošky. Možná někdy.
- Možná ne. - Možná ti dojde, že to jde spravit.
Cíl není se zase bavit.
- Ale nebude se cítit zle… - Já nevím.
…dokud se za to neomluvíš.
- Já nevím. - Budeš se cítit líp.
Já vážně nechci takhle ubližovat lidem.
Já taková nejsem.
Omluvila bych se za to,
aby se tahle kapitola jednou provždy uzavřela.
- Chci odejít. - Za chvilku.
Byla to pro mě těžká chvíle vidět někoho jako Jwana takhle rozloženou.
Jwana odchází.
Zítra jedu do LA.
A popravdě jsem čekala, že náš oběd proběhne v jiné atmosféře.
LESK DUBAJE
DŮM FAHADA A SAFY
A teď boky.
Na druhou stranu.
Z jedné nohy na druhou. Ano.
Když jsem se dozvěděla o manželově cvičení s kluky,
vzala jsem si číslo na tu trenérku od Zeiny.
Dnes cvičím s Fahadovou trenérkou.
Chci zjistit, co přesně se v ten den stalo.
Nádech. Vydrž chvíli a výdech.
A jen pro případ, že je na blondýny,
tak ho vyzkouším.
Zkontroluju jeho reakci.
Po posledním tréninku…
- Aha. - …nemohl chodit.
- Řekl ti o tom? Nebyl šťastný. - Nebyl šťastný a ani já ne.
Všechno prošetřím.
Potřebuju znát všechny detaily. Začneme.
Takže mluvil během tréninku o mně?
- Ne. - Řekl, že je na blondýny?
Ne, o vlasech nic neříkal.
Kolik sekund se na tebe díval?
Na tohle si sednu.
Vypadal nepříjemně zaskočený, že mě vidí.
Nezmínil mě ani děti?
Ne, nebavili jsme se o soukromí.
Takže, Fahade, nezmínil ses jí, že jsi ženatý,
neukázal jsi jí fotky dětí.
Co to má být?
- Měl snubní prsten? - Ano, měl.
- Měl? Dobře. - Jo. Neboj.
Tak fajn.
Myslím, že ho dokážeš popostrčit.
Protože by potřeboval změnit své návyky.
Snažíme se, aby žil zdravěji a bylo pro mě důležité se seznámit s jeho trenérkou,
abych s tím byla v pohodě.
Mám to tak, že když tu ženu neznám, jsem pak…
Ale když tě znám, jsi fajn a klape to, tak v pohodě.
- Já ti plně rozumím a fandím. - Jsi vdaná?
Bohužel ne.
Nakonec jsme se rozešli, protože mě podvedl, takže…
Chlapi! Hrozba! Jsou směšní!
Takže chápu tvé obavy, ale bohužel mám špatnou zkušenost.
Upřímně, nesnáším muže, kteří svým ženám lámou srdce.
Ta trenérka se mi moc líbí.
Naprosto chápe, proč dělám to, co dělám
a budu si s ní rozumět.
- Máš krásné vlasy. - Vážně? Díky.
Díky tobě jsem blond.
- Ale… Jo, taky blondýnka. - Být blond se mi líbí.
Bude se to líbit manželovi?
- Kdo přišel? - Ahoj.
Ahoj.
Jak se máš?
Dobře.
Přidáš se k nám?
Kdo je tohle?
Barbínka.
Safo?
Co to má bejt, kámo?
Nevím, co poslední dobou dělá.
- Znáš mou kámošku? - Znám.
Z posilovny. Proč tak vypadáš?
Co máš s vlasy?
- Líbí se ti? Podívej. - Ne, vůbec ne.
- Stejné. - Musíš cvičit v podpatcích?
Já v nich i rodila. Co čekáš?
Jestli chceš takhle cvičit, tak dobře ty.
Každopádně, zlato, díky moc za trénink.
Mou novou kámošku budeš vídat často.
- Super. - Dík. Ráda jsem tě poznala.
- Jsi skvělá. - Dík.
- Snad brzy v posilce. - Snad.
Promluv si s ním.
- Mějte se. Papa. - Měj se.
- Můžeš si sundat tu paruku? - Ne.
Je to směšný.
Všechno mi řekla. Pokecaly jsme si. Nezmínil ses, že jsi ženatý.
Viděli jsme se jednou a ani ne dvě minuty.
Musíš se uklidnit.
Přeháníš to. A sundej si tu pitomou paruku.
- Prosím. - Dělám to pro tebe.
Děláš to pro mě? Proč? To je tvoje nejistota, Safo.
Mám rád Safu taková, jaká je.
Aby si vůbec myslela,
že je dobrý nápad si udělat něco s vlasy,
něco, co bych chtěl jako manžel…
Je to směšné. Zná mě líp. Nevím.
Neměla to dělat.
Nechováš se hezky. Dostáváš mě zase do úzkých.
Fahade, musím ji znát,
abych ti věřila v kontaktu s neznámou ženou.
- Je to neznámá žena. - Dělej si, co chceš.
Teď už je známá.
To máš dobrý, ale já nemám zájem.
Posilovna není pro mě.
Nehodlám chodit cvičit do posilovny.
Co hodláš dělat se svým zdravím?
Dělám změny, ne? Moje stravování, příjem, moje…
Musíš dělat víc, protože je to kritické.
Máš vysoký cholesterol a tlak. Není to dobrý.
Musíme to dát do pořádku.
Bojím se o Fahadovo zdraví.
Je to teď moje nejvyšší priorita,
aby byl zdravý.
- Ty se nebojíš? - Proč? Mám žít ve strachu?
Sepsal jsi závěť.
Já ji sepsal, abych se nestresoval, kdyby se mi něco stalo,
že o vás není postaráno.
Jak si to můžeš myslet?
Nedovedu si představit život bez tebe.
Potřebuju, abys tu byl pro nás.
- Ano, lásko. To jsem, ne? - Nebereš to vážně. Tohle je tvůj život.
Tohle je náš život.
- Safo, uklidni se. - Fahade, to jsme my.
Co si bez tebe počneme?
Fahad je můj nejlepší přítel.
Fahad je pro mě vším.
A když jsem se zamilovala do Fahada,
počítala jsem s ním na celý život.
Ne…
- Safo… - To je mi jedno. Záleží mi na tobě.
- Bože, uklidni se. - A na dětech.
Ne, Fahade. Neříkej mi, ať se uklidním. Přestaň!
Takže ti pomůže se vyplakat?
Fahade, chci, aby sis z toho přestal dělat srandu
- a nenarušoval konverzaci! - Nedělám si srandu.
- Ne. - Klídek.
- Šílím z tebe. - Dobře.
A slíbil jsi, že tu budeš navždy.
Ale jestli ti pomůže křičet, tak křič.
Proč tě to nechává tak chladným?
Dělám změny. Musíš se uklidnit.
Neuklidním se, dokud neuvidím velký rozdíl.
Včera jsem tě viděla jíst chleba.
Chleba jsem nejedl. Nesmysl.
- Tys nejedl shawarmu? S chlebem? - Včera? Ne.
Fahade…
Byl bez lepku.
Přestaň lhát a ber to vážně! Přestaň se smát!
Jen chci, aby pochopil,
jak moc je důležité to napravit.
A opravdu chci, aby to bral vážně.
- Jdeme. Pojď, jdeme dovnitř. - Jsi tak chladný.
- Tak chladný. - Nejsem chladný.
- Jsi chladný. - Přestaň to říkat.
HOTEL SO – PŘEDMĚSTÍ DUBAJE
Dnes slavnostně uvádíme menší skupině Dapper Daddy.
Parfémovou řadu mého táty.
- Líbí se ti tady? - Nádhera.
- Moc pěkné. - Dnes jsi za hvězdu.
Vytvořila jsem pro něj tuhle značku, abych se mu mohla odvděčit
a aby měl svou první firmu.
Na oslavu jsem pozvala celou skupinu, aby podpořili v tak velký den mého tátu.
Gratuluju k parfému. Gratuluju.
- Ahojte! - Jak se máš?
- Dobře, co ty?
- Díky, žes přišla. - Těší mě. Zdravím.
- Na tátův večer. - Jak je?
Rád tě vidím.
S LJ se setkávám poprvé
od té hádky mezi LJ a Jwanou.
A přišlo mi, že ta situace byla trochu vypjatá.
Když jsem dorazila na uvedení Dapper Daddy,
přišlo mi, že všichni tak odsuzují.
Po tom, co se ten den stalo na obědě s Roz,
dívám se na holky teď jinak.
A jsem za to ráda.
- Čau, lidi. Jak je? Pohoda? - Ahoj.
- Kde je Danya? - Nepřijde.
- To je škoda! - Ne? Proč?
- Naštval jsi ji? - Ne, já ne.
Danya se dnes necítila dobře,
tak jsem jí řekl: „Neboj, půjdu a budu reprezentovat nás oba.“
I o tomhle jsou vztahy.
- Ahojte. - Jak se máš?
- Moc tě vítám. - Nejhustší táta na světě. Jak je?
Bůh ti žehnej. Děkuju.
Ahoj.
Pořád to nemáme s Ebraheemem dořešené. Pořád jsem neřekla Hannovi,
že Ebraheemova podmínka pro převedení ochranné známky je,
že se Hanna omluví.
Co se týče Ebraheema,
čekám, jak se to vyvine.
- Jak se máš? - A ty? Všechno dobrý?
- Ahoj. - Ahoj.
Jak je, potížisto?
Pozdravil jsem všechny až na Hanna. Znamenalo by to, že jsme v pohodě.
Ale nejsme, protože se neomluvil.
Dokud Ebraheem nevrátí Zeině
známku I Am The Company, tak spolu nepromluvíme.
Chybí nám Farhana, že?
Jo, je na cestách, že?
- Je v Londýně. - Dobře.
- Kde je Hassan? - Na pracovní cestě. Jo.
Když jsem byl v Keni, Danya řekla LJ o tom dopise.
Myslel jsem, že by mi LJ mohla napovědět,
jak vnímala ten dopis.
- Je ti dobře? - Jo, skvěle.
- Jak se máš? - Jo? Jo, dobře.
Myslíš, že Danya řekla Blissovi, co se stalo mezi LJ a Jwanou?
To nevím.
Chová se k ní normálně.
A co má asi tak dělat?
- Přišel jsem si pro radu. - Jo, povídej.
Danya se zmínila, že ti řekla o dopise ode mě.
Co ti o něm řekla?
Byla naštvaná? Vzala to v pohodě?
Po pravdě má pocit, že ti víc rozumí.
Ale zmínila se mi, že jsi v jednu chvíli zvažoval, že bys váš vztah ukončil.
Povím ti něco, co jsem sama zažila.
Dokonalý vztah neexistuje. Nic takového není.
- Vždycky budou hádky. - Jo.
Nedovolte, aby vám maličkosti narušily vztah.
Travte čas spolu, vezmi ji zase někam na rande…
Jo, o to jsem se už snažil a dorazila s Ebraheemem.
- Vážně? - Jo.
Pokud chce Ebraheem být s nimi, měl by vzít s sebou svoji ženu.
Na třetí kolo u vozu nevěřím.
A někdy by to mohlo být na škodu vztahu.
Buď přiveď svou ženu, nebo je nech být spolu o samotě.
Můžeš říct Danye, že stojíš o čas strávený společně.
Jo, to bych měl. Díky za pokec.
- Cením si to, jsi dobrá kámoška. - Jasný, i ty.
- Děkuju. - Díky, Blissi.
LJ mi dala skvělou radu.
Taky už byla vdaná.
Takže určitě chápe,
co je potřeba, aby manželství klapalo.
Tak jo, vraťme se do jámy lvové.
Pojďme.
Tak jo. Dáme si dort? Nakrájíme dort.
Hurá!
Kromě toho, že jde o otce a dceru, máte pocit, že jsou partnery ve všem.
A on figuruje jako její vzpruha a podpora.
Ještě jednou gratuluju.
Na spoustu dalších vůní!
Kdyby byla soutěž o nejlepší dceru, vyhrála by ji Mona Kattan.
Je nejlepší dcerou pod sluncem.
Zlatíčko moje.
Díky, že jste přišli.
- Mluvila jsem s Ebraheemem. - Jo.
Zkusím ho přimět si promluvit s Hannem.
Napadlo mě, že když je tu dnes večer strejda,
tak by se Hanna a Ebraheem mohli chovat slušně.
Přišlo mi to jako vhodná chvíle na usmíření.
- Bylo by neslušné, kdyby se něco stalo. - Ne, nic se nestane.
Zlato.
- To stačí. - Jo.
Ale napravím to.
Doufám, že se ti to nevymstí.
Hanno, pojď na chvíli.
- Promluvíme si, pojď. - O co jde?
Jsem jako na trní.
Tak jo, kluci.
Hanno.
Dobře.
Já to sleduju zpovzdálí.
Opravdu toužím po tom, aby to zabralo.
Seděla jsem kousek od nich, abych slyšela, co říkají.
Mám vás ráda oba. Jste velmi dobré lidské bytosti.
Chceme to nejlepší jeden pro druhého. Ale nebylo správné, co se stalo.
Bylo to hrozné.
Mám docela nahnáno, protože nechci, aby to eskalovalo.
Normálně nejsem ta, co věci urovnává. Obvykle jsem ta, která problémy způsobuje.
Takže doufám, že si váží a respektují, že jsem se chopila iniciativy.
Nechci už něco takového vidět znovu.
Vím, proč se zlobíš a vím, že jsi byl vyprovokovaný.
Nemyslel jsem to zle. Takže když to tak Hanna podal, fakt mě to naštvalo.
Ať se stane cokoli, zůstanu v klidu.
Vážím si Monina otce stejně jako si vážím svého vlastního.
Sledovat Zeinu, jak v noci nemůže spát,
strachuje se a mluví s právníky, mě dostává.
A pak ti v hlavě běží: „Proč Ebraheem nenechal ty papíry v kanceláři?
Chce mít navrch?“
Ale pochop, že Ebraheem není nepřítel.
Myslel jsem to dobře, přísahám. Ale tys to podal tak, že jí chci ublížit.
Pořád tě nezná.
Ale abych zašel tak daleko,
že se to zvrtlo v úplně jinou věc, tak jsem se bránil: „Co se to tu děje?“
A i kdyby jsi se mnou nemluvil,
stejně bych jí je dal.
Díval jsem se na Ebraheema a sledoval jsem jeho výraz.
Očividně byl klidnější. Byl tam určitý pocit výčitek.
Proto jsem se snažil, aby to proběhlo v klidu.
Upřímně, když se na tebe podívám, přijdeš mi jako sympaťák.
Myslíte, že to můžeme hodit za hlavu?
A začít znovu?
Pokud se omluví za to, co udělal.
- Ebraheeme, poslouchej. - Neomluvím se, promiň.
Vážně? Řešíme, kdo a jak se komu omluvil?
Tak jsem si řekla, že je pravý čas.
Já se omlouvám.
- Ne, počkej. - Omlouvám se, že ruším. Víc neuslyšíš.
- Myslím, že nám to šlo. - Fakt.
Tak aspoň řekni, že to byla přehnaná reakce.
- Chyboval jsi, já reagoval a ty též. - Ne, Hanno. Počkej.
- Potkejte se. - Podáme si ruku a jedeme dál.
- Přiznáš, že jsi to tak neměl dělat? - A ty bys přiznal to samé?
- Udělej to. Pak to řeknu i já. - Řekne to.
- Chápeš, jak to vidím. - Chápu.
Ale i ty chápeš můj názor.
Já budu ten rozumnější.
- Neměl jsem tak reagovat. - A já neměl reagovat na tvá slova.
Hezký!
Prozatím jsem se rozhodl, že dám Ebraheemovi šanci.
Hlavně, aby Zeina dostala tu známku.
Šťastná, Zeino?
- To je tvoje práce? - Ne, mám tě ráda. A tebe taky.
Marho, děkuju.
Je to velký balvan, který mi teď spadl ze srdce.
Jsem šťastná.
DŮM EBRAHEEMA
Ebu, pojď se najíst jestli chceš.
- Co máme? - Muluchiju, co máš rád.
Udělala jsem ti to kuře křupavé.
Páni!
Vím, že když máma vaří, ta vůně naplní celý dům.
Je to chvíle, která mi přináší klid.
Chceš rýži?
Jen trošku.
Mami, víš, co se stalo mezi mnou a Hamdou?
Chtěla jsem to s tebou probrat.
Má pocit, že s ní netrávíš dost času.
Cítí se osaměle.
Má pocit, že jí dost nevoláš.
Je moc hodná, ale chce mě mít pod kontrolou.
Je to každým dnem horší.
Po svatbě jsme se dohodli, že spolu budeme trávit každý víkend.
Protože má práci v Abú Zabí a já podnikám v Dubaji.
Bohužel mi přijde, že se změnila. Nic, co dělám, pro ni není dost dobré.
Je tu moje máma. Chci, aby mi jako starší a zkušenější poradila.
Ne každé manželství je dokonalé.
Budou lepší a horší dny.
Nebydlí tu trvale.
Ale když přijede, měl bys jí to ozvláštnit.
Ať dělám, co dělám, chce víc. Začínám být unavený.
Přiznávám, že nejsem dokonalý. Mám spoustu chyb.
Muž má povinnosti a žena zavelí: „Chci pozornost.“
Snažte se do toho muže vžít. Žena má podporovat svého muže.
Abych pravdu řekla, když tu někdy byla,
strávila víc času se mnou než s tebou.
Přijíždí z Abú Zabí jen na víkend.
Ty to zvládneš. Není to ostuda.
Když akci zruším, přijdu o 10 000 dolarů.
Tak získávám kontakty. Patří to k tomu, mami.
Myslím, že Ebraheem a Hamdah
spolu ještě nestrávili moc času.
Její práce ji drží v Abú Zabí.
Když oba udělají kompromisy,
hodně to jejich manželství prospěje.
Tak proč ji pak nevezmeš ven?
Když se se mnou někdo chce vyfotit, tak se na ně šklebí.
Nelíbí se jí některé věci, co děláš, že příliš býváš v blízkosti žen.
- Ale chápej to. - Jo.
Fanoušek se chce se mnou vyfotit.
Nemůžu jen tak od nich odejít.
Největší problém s Hamdah je, že žárlí.
Moje žena ví, že můj životní styl
je o sociálních sítích, kontaktech a poznávání nových lidí.
Přijal jsem tě, jaká jsi, tak proč mě chceš měnit?
Mám chuť si vzít pas a odletět.
Jsem jen unavený, fakt. Nedávám to.
To bude dobrý.
Ne, vážně. Mám dost.
Jsem na pokraji kolapsu.
Dělám, co můžu, ale pořád není šťastná.
Možná byste měli zajít do poradny. Spolu.
Nebylo by lepší si jít každý svou cestou?
Ne.
Nechci se hádat. Už teď mě bolí hlava.
Vím, že tě miluje a ty miluješ ji.
To je to nejdůležitější.
Matka doporučila Hamdě a mně, abychom si společně zašli do poradny.
Byl jsem proti.
Ale respektuju matčiny rady a názory.
Možná to zkusím.
Do záchrany svého manželství s Hamdah dám co nejvíce.
Minulý týden
mě pozvali na londýnský Fashion Week.
Budu vrcholem přehlídky mého drahého přítele Atelier Zuhra.
Takže teď, po návratu z Londýna,
pořádám filmový večer.
Pozvala jsem holky do kina, až na Safu.
Zeina vystoupila z Ferrari. Kde se tu to auto vzalo?
To bych ráda věděla.
NAŠE HVĚZDA
- Ahoj! - Ahoj!
Potřebuju popcorn.
To je tvůj popcorn?
- Objednala sis? - Farhana Bodi.
- Kde je Mahira a Mona? - Mají práci.
- Já myslela, že přijdou. - Fakt?
Díky, že jste přišly, holky. Říkala jsem si, že si zasloužíme oraz.
- O scénu dál. - Jo.
Měla jsem v plánu něco jiného, ale přišlo mi fajn jít do kina.
- Jo, kde nemůžeme mluvit! - Přesně!
- Překvapilo mě, žes mě pozvala. - Vždycky.
Jo, ale někdy mě zveš a doufáš, že nepřijdu.
- Dneska jsem tě překvapila. - Kdy jako?
- Mluvila jsi o ní. - Co?
Nemluvila jsi o ní hezky.
- Co jsem říkala? - Co to říkala?
- O tvém autě. - Co říkala?
Ptala se na to fáro.
- Jestli je moje nebo půjčené. - Jako: „Kdo jí ho dal?“
Připomněla jsem jí, že máš manžela.
Když jsme šly do kina, viděly jsme Ferrari.
Farhana mi řekla: „Sedí v něm Zeina?
Musí být pronajaté, nebo si ho od někoho půjčila.“
Zajímalo tě, kdo mi koupil auto. Jestli já sama nebo mi ho dal Hanna.
- Ne! - Nebo jestli jsem ho koupila já?
Já řekla, že jsem Zeinu v tomhle autě ještě neviděla.
Kdy se Farhana začne soustředit na to, na čem opravdu záleží?
Copak neví, že jsem úspěšná?
Vygoogluj si mě, Farhano.
- Co je na tom zlého? - Proč se ptáš?
Protože Safa pořád řeší, jak si všichni půjčují auta, tak to chci vědět.
Napadlo mě: „Chci to vědět, protože Zeina a Safa v minulosti srážely ostatní,
mluvily o spolupracích
a také o půjčování aut ostatními.
Tak mě napadlo, že bych se jednou zeptala já.
Pojďme, už to začalo.
A Farhano, ta kabelka je taky moje.
- Dobře. - Stejně jako to auto.
To je krása, líbí se mi to.
LJ bude sedět vedle mě.
Sednu si vedle Danyi, protože nevím, jaká je nálada.
Jsme s Danyou dobré kamarádky.
Když jsem se potkala s Blissem na akci k uvedení parfému Monina táty…
Jo, co říkal?
- Nebyl spokojený s rande. - Vážně?
Neřekl mi to. On…
Říkal, že jste tam měli být sami dva.
A dorazil Ebraheem.
Tak nevím. Měla jsem pocit, že není šťastný.
- Byli spolu rozhádaní. - Co se stalo?
Byli na sebe naštvaní kvůli něčemu.
Tak jsem se rozhodla překvapit Marwana Ebraheemem.
Měla jsem pocit, že to je něco, co je potřeba napravit.
Já to chápu.
Není to v pohodě si na rande vzít třetího.
Bliss neříkal, že je naštvaný. Když teď pracujeme na komunikaci,
radši bych to slyšela od něj, než od někoho jiného.
Byla jsem v šoku.
Co, holky? Co mi ještě povíte?
- Jste daleko od nás. - Trochu, jen preventivně.
- To stoprocentně. - Jo.
- Už to začalo. - Holka!
Film začal!
HOLIČSTVÍ
Dnes je dobrý den si vyrazit se Salemem a Ebraheemem
a upravit si vlasy a vousy.
Marwane.
- Ahoj, Saleme. - Vítej, drahý.
VÍTEJTE V RODINĚ
Kde máš kámoše?
- Koho? Ebraheema? - Jo.
Kdo vůbec ví? Pořád někde něco dělá.
Měl jsem rande s Danyou,
abychom spolu trávili čas
a kdo nepřišel?
- Ebraheem. - Ebraheem.
- Ne! - Přísahám.
To je neuvěřitelné!
- Nedá mi pokoj. - Fuj.
Ebraheemovy činy jsou vždycky nepředvídatelné.
Varoval jsem tě tisíckrát.
Když se neozveš, neobviňuj ho.
Zkusil jsem to.
Ebraheemovi se to musí říct několikrát.
Souhlasím se Salemem. Myslím, že je čas, abych mu řekl na rovinu:
„Překročil jsi hranici, když jsi přišel.“
Jak se máš?
- Dobrý? - Jo.
- Jak se máš? - Šéfe.
Pojď.
Ebraheeme, co je nového?
Mám akci a jste na začátku seznamu hostů.
Uvedu produkt, po kterém omládnete o deset let.
Sem s ním, prosím. Chci ho.
Tak jsi o deset let mladší?
- Přesně tak. - Vážně?
Tak to ho omlouvá.
Říkal jsem Salemovi, že jsem měl rande s Danyou a:
„Hádej, kdo přišel!“ Jaké překvapení!
To musel být Ebraheem!
Marwane, fakt si myslíš, že bych přišel, kdyby mě nepozvala?
Když neví, co dělá jeho žena,
není to moje vina.
Pokud máte problémy s komunikací, neházejte to na mě.
Danya ti řekla, ať přijdeš na naše rande?
Jo.
I kdyby tě zvala, měl jsi odmítnout.
Měl jsi říct: „Ne, děkuju.“ Ale stejně přišel.
- Saleme. - A kdyby šlo o mě? Tak dobrý?
Řekl bych: „Jestli jdeš na rande se svým mužem, tak buď s ním.“
Držíš se ho jako klíště. Co od něj chceš?
V práci jsi její partner
a na rande jsi jim jako trn v oku.
Co od nich chceš? Nech ho být.
Chci vědět, jak to, že pokaždé mluví tvým jménem?
- Protože ví. - Je slušný.
Proč jsi mi to neřekl?
Jasně, že tě nevyženu z našeho rande.
- Řekl jsi jí to? Mluvil jsi s ní? - Ne, tak to cítím.
Takže o tom mluvíš jen se mnou.
Snažím se říct, že jsou chvíle, kdy můžeme být všichni spolu
a musíme mít i nějaké chvilky o samotě.
Fajn. Takže pravidlo je teď rande bez třetího kola u vozu.
Ty sis myslel, že každé rande má mít třetího?
Myslel jsem, že se normálně přidám. Automaticky.
Upřímně si myslím, že nám musíš… dát trochu prostoru.
- Prostor! - Měj rozum, brácho.
Dělám si, co chci. Je to na mně. Mohu tak učinit.
Podělil ses se Salemem o dobré zprávy?
O čem?
Jaké máš dobré zprávy?
Když jsem se vrátil z Keni, Danya mi řekla velké tajemství.
A teď Ebraheem otevřel tohle téma před Salemem.
Doufám, že to není to, co si myslím.
- DJ Blissi. - Řekni mi to.
Vím víc detailů, než víš ty.
- O čem? - A vím to jako první.
- O čem? - Jestli víš, co myslím.
Nevím, co myslíš.
- Pamatuješ, jak jsi byl v Keni? - Jo.
Hádej, kdo věděl o všem dřív než ty?
Vlastně ne. Věděl jsem to první.
Když jsem byl v Keni, Danya zjistila, že…
budeme mít další dítě.
Je to nejlepší zpráva.
Ještě jsme to nikomu neřekli. Já teda ne.
Ale teď opravdu doufám,
že Ebraheemovo naznačování o tajemství nebo věci, kterou ví, není to samé,
protože by to ani neměl vědět.
Jednou jsem mluvil s Danyou a vykládala mi, jak je jí pořád špatně.
V momentě, kdy to dořekla, jsem jí odvětil, že je těhotná.
Bylo to dříve, než to zjistil její manžel, protože byl na cestách.
OK, malá nápověda.
Dám ti nápovědu…
- Ebraheeme! Chceš mluvit mým jménem? - Ne. Nebudu.
- Zastupuješ ho? - Přece nebudeš třetí kolo.
Neznal jsem „třetí kolo“.
Chodí nám na rande, skáče po stolech,
otvírá si pusu.
Dnešek přinesl ponaučení,
že všechno má svůj čas a místo.
Právě teď se Ebraheem tváří, jako by o tom tajemství věděl.
A jestli to ví a má tohle na mysli, tak mu to mohla říct jen jedna osoba.
Vymyká se mi to.
Řeknu to Danye. Vyřeší si to. To je její kámoš.
JOSETTE MEZINÁRODNÍ FINANČNÍ CENTRUM
Dneska jdeme na dvojité rande. Hanna a Zeina, Fahad a já.
Je super si povykládat a strávit nějaký čas spolu.
Ahoj, chyběla jsi mi.
Chyběli jste nám.
Tohle je ta nejlepší společnost. Žádné ego, žádné špatné úmysly.
Azziové a Siddiquiové jsou trochu jako rodina.
Fahade, viděl jsi, jak se na tebe ty holky u vchodu dívaly?
- Jaké holky? - Nic jsem neviděl.
Nepřivedl jsi mu holku?
Bylo to pro jeho zdraví.
- Když už o ní mluvíme… - O kom přesně?
- O trenérce, Jovaně. - Trenérce? Jo.
- A co s ní? Fakt? - Jsme kamarádky.
Jo.
Přišla k nám domů a teď mě trénuje.
A upřímně, je to milá holka.
Překvapila mě tím. Říkala jsem si, proč chce její číslo. Už vím.
Takže naprosto chápe, proč to všechno musím dělat
a chápe, proč by ženy neměly být v blízkosti mého muže.
Chápe to a souhlasí s tím.
A hodlá to zavést ve svém příštím vztahu.
- Když přišla trenérka… - Jo.
…měla na hlavě blonďatou paruku.
- Jak mám zjistit, jestli je na blondýny? - Proč?
Musí se dostat do nejlepší formy. Je doslova na hranici mrtvice.
- Tak to není. - To řekl doktor.
A má vysoký cholesterol.
A je o 45 kilo těžší, než by měl být.
Ty to všechno víš.
Víte, jací umí být doktoři. Řeknou vám do očí, že pokud to takhle půjde dál,
dostanete mrtvici. To je vše.
Tak jaký je plán?
Půjde na operaci.
Jakou operaci?
- Začnu žít zdravě. - Půjdeme na operaci.
Proč musíš vždycky všechno hnát do extrému? Nechápu.
Nemyslím si, že Safa hledá nejschůdnější řešení.
Myslím, že mě miluje a stará se natolik, že chce, abych byl zdravější co nejdřív.
- Co to je? - Děkuju.
Ale ten lanýž vypadá dobře.
- Je to fakt dobrý. Chceš ochutnat? - Fahade!
Fahad má za sebou 72 hodin diety.
Proč jíš těstoviny? Víš, že to pro tebe není dobré.
Jednou můžeš hřešit.
- Právě ho jím. Tady. - Třetí den?
Dovoluje ti teď hřešit?
- S jídlem. - S jídlem.
Proto říkám, že operace je pro něj nejlepší,
- protože nemá… - Hej!
Neříkej nesmysly.
Ale upřímně, jeho těstoviny vypadají skvěle.
Jsou moc dobré.
Rozumí arabsky!
Měl by pochopit, že ho pod tu kudlu dostanu.
Bojím se o něj a nechci, aby se mu něco stalo.
Teď se cítím tak bezmocná
a mám pocit, že operace by mu mohla pomoct.
Dává mi to smysl.
Zlato, moc jsem stála o to, abys přišla do toho kina.
Co to bylo za film?
Film byl Farhana, zlato.
Viděla, že jsem přijela ve Ferrari.
Vyhledala pak Jwanu a řekla jí:
„Cože? Zeina ve Ferrari? Co dělá Zeina ve Ferrari?“
Promiň?
A poslouchej tohle: „To by mě zajímalo, jestli je její nebo je půjčené.“
To je hnus.
Jwana ji usadila přímo přede mnou. Nemohla jsem se přestat smát.
Proč nechápe, že musíš tvrdě pracovat a můžeš v životě něčeho dosáhnout?
Ta už neví coby.
Není to hezké. Tvrdě na to pracovala. Je to meta.
Proč jí nemůže pogratulovat a být normální?
Poslední rok se mnou doslova bojuje.
Je úplně mimo.
„Safa říkala, že mám půjčenou kabelku.“
Víš, že jsem si nekoupila Birkinku, dokud jsme se nevzali?
Upřímně musí pochopit,
že život není jen takových hloupostech.
Co uděláme, abychom jí uštědřili lekci?
Pojďme si z ní nějak vystřelit.
- Jdeme na Ebraheemovu akci. - Jdeme.
Jo? Ona jde. Zamysleme se.
Brainstorming Farhy a Marhy.
- Něco vymyslíme. - Vím, co udělám.
Hodlám ukončit celou aféru s Birkinkou v pytlíku.
Něco skvělého mě napadlo.
A ty napravíš to s tím autem.
Udělejme to.
DŮM MARWANA A DANYI
Ahoj.
- Ahoj, jak se máš? - Jak se máš?
- Přinesl jsem ti tvůj oblíbený drink. - Jsi nejlepší, díky.
Po tom, co se včera stalo v holičství s Ebraheemem a tím, co říkal,
Napadlo mě, že to s Danyou oznámíme dětem.
Protože Ebraheem by jim to mohl říct dřív, než to stihnu já.
Řekneme to dnes dětem.
Onehdy nás Farhana pozvala do kina.
A než film začal,
LJ mi řekla, že na Monině akci
jsi jí řekl, že tě naštvalo,
že Ebraheem přišel na naše rande.
Nebyl jsem naštvaný, ale přišlo mi to divný.
Zpochybňoval jsem to. Problesklo mi hlavou:
„Máme mít rande. Proč je tu?“
Když jsem to vytáhl, říkal, že jsi ho pozvala.
Pozvala jsem Ebraheema,
protože se mi nedařilo najít čas se potkat s tebou a Ebraheemem
a vyjasnit neshody a zařídit, ať jsme na stejné vlně.
Říkala jsem si, že vyčistíme vzduch s Ebraheemem,
abyste spolu byli v pohodě a potažmo my taky.
Takže onehdy jsem pozval Ebraheema a Salema do Beats and Cuts.
A on tam začal před Salemem naznačovat, že jsi těhotná.
A pobídl mě: „Řekni mu to.“
A dodal, že to věděl jako první.
Chceš, aby to před Salemem vypadalo, že ti to řekla dřív než mně?
To je neslušné a nekorektní.
Myslí si, že všechno je vtip.
Ebraheemovo jednání mě fakt vytočilo.
V této části světa
neoznamujeme těhotenství v raném stádiu,
dokud není po prvním trimestru.
Proto jsem o tom nechtěla mluvit. To ti nepřísluší, Ebraheeme.
Jediný, kdo to smí říct jsme my.
Když jsi byl v Keni, bylo mi strašně zle. Zvracela jsem, nebylo mi dobře.
Ebraheem zabral šponu a vyvodil:
- „Možná jsi těhotná.“ - Jo.
Nikdy jsem mu to neřekla.
Napadlo ho to a já to ještě nevěděla.
Řekla jsem mu, ať to nikde nešíří.
A že si o tom musím nejdříve promluvit s Marwanem.
Jo.
Jsem trochu zklamaný.
Věděl o tom dřív než já.
Když to neukončím, tak to vyzvoní úplně všem
a všichni to zjistí.
Co budeme dělat?
Promluv si s ním. Nemůžeš jen tak ustoupit.
Ať drží jazyk za zuby.
Protože když mu to neřekneš, roznese to.
Když to roznese, nebudu se s ním už bavit.
Promluvím s Ebraheemem na jeho akci
a říkám si, že pokud to Ebraheem vyzvoní zbytku skupiny,
že jsem těhotná potom, co si promluvíme, tak to negativně ovlivní naše přátelství.
- Chceš to říct dětem? - Jo.
Zayede! Meero!
Na tuhle chvíli jsme čekal od momentu, kdy mi Danya řekla o miminku.
Máma a táta vám chtějí něco říct.
- Připravení? - Jo.
- Jo? Udržíte tajemství? - Jo.
Dobře, všichni si to slíbíme, tak povídej.
- Nemůžeš to nikomu říct, jasný? - Dobře.
- Tajemství se nikomu neříká. - Můžeme?
Víte, co je tajemství?
Jo, znamená to, že to nikomu neřekneš.
Můžeš říct mámě, co je tajemství, aby to věděla?
- Aby to nikomu neříkala? - Ne, to bys měl říct strýčkovi Ebuovi.
Děkuju.
Pětileté a tříleté dítě chápou koncept uchování tajemství.
Danyo, dělej si poznámky.
Až budeš mluvit s kámošem Ebraheemem, pověz mu to taky.
Mám tu něco, co vám chci ukázat.
- Můžu? - Jo.
Co to je?
Víte to?
Bříško mámy.
- Bříško mámy? - Bříško mámy?
- Víte, co má máma v břiše? - Miminko.
- Miminko. Věřili byste tomu? - Jo!
My už to víme.
Bože…
- Máma vám to řekla? - Jo a ukázala mi tu fotku.
Panebože!
- Zayede! - Máma neudržela tajemství?
Ne!
Ukázala jsi mi tu fotku.
- Dobře, jen… - Děkuju. Váž…
Vytroubila jsi to všem?
Řekla jsi to dětem přede mnou?
Marwane, protože mi nebylo dobře.
Chtěli vědět, co mi je, tak jsem jim to musela říct.
Mně to nevadí, ale řekni mi to.
Teď se snažím vytáhnout překvapení na své děti
a tys mi neřekla, že už jsi jim to řekla?
- Řekla nám to máma. - To nic. Nejsem naštvaný.
Jsem rád, že čekáme miminko a jsem rád, že vám to máma řekla.
Ale chci, abyste se těšili.
Na tři vyskočíte na gauč a budete skákat a křičet: „Čekáme miminko!“
- Čekáme miminko! - Čekáme miminko!
Čekáme miminko!
- Čekáme miminko! - Zlatíčko!
Čekáme miminko!
PALÁC HABTOOR
Dnes mám skvělou náladu,
protože uvádím na trh nový produkt.
Je to Omlazení.
Pracuju na tom už rok. Díky mému produktu omládnete o deset let.
Čauky, gratuluju k skvělému uvedení.
- Jak je? - Jak je? Vypadáš úžasně.
- Ahoj! - Čau!
Dnes jsme tu kvůli Ebraheemovu novému byznysu a máme z něj radost.
- Jak se máš? Gratuluju. - Díky moc.
Co se tu děje?
Myšlenka naší dnešní akce
je v podstatě omládnout do dřívějšího stavu
bez invazivních zásahů.
To chceme všichni.
Jo, začíná to anti-ageingem, což je dnes uváděný produkt.
- Je to tableta či přístroj… - Tableta.
…pohybuje se?
- Můžu s tebou mluvit? - Jo.
Když mi Bliss řekl, že Ebraheem naznačil, že jsem těhotná,
musím Ebraheemovi připomenout,
aby nenaznačoval ani nezaváděl diskuzi
na téma těhotenství.
- Co se děje? - Dobře.
Pamatuješ, že jsem ti něco řekla:
„Nevytahuj to před zbytkem skupiny?“
Marwan mi řekl, že jsi to naznačoval před Salemem.
- Naštvalo mě to… - Danyo.
- Musíš přetočit. - Ne…
Potichu, ať to nikdo neslyší.
Přetoč. Nejdřív na mě vystartoval, proč jsem mu zničil rande.
Neřekla jsi mi, že jdete na rande.
- Dobře. - Řekla jsi, ať jdu taky.
- Takhle začal. - Dobře.
Útočil na mě před Salemem.
A já ho zchladil: „Vím něco, co ty nevíš.“
Nechtěl jsem ho naštvat. Jen jsem mu řekl:
„Když jsi byl pryč, staral jsem se o svou nejku, tvou ženu.
Tak proč se teď chováš, jako bych byl někdo cizí?“
Dává to smysl?
Bliss neví, že Ebraheem má odpověď na všechno.
Mám ostrý jazyk.
Jsem Danyin bratr dřív, než se stal jejím manželem.
Ebraheeme, teď o tom víš pouze ty, Bliss a já.
Nechci, aby to nikdo jiný věděl.
- Nenaznačuj, přestaň… - Nebudu.
Protože to je moje novinka. Nechci, aby to říkal někdo jiný.
- Nechci to teď říkat nikomu. - Nikomu jsem to neřekl. Snažím se.
- Vážně, prosím. - Neřeknu, slibuju.
Když se někdo zeptá, mlč.
- Slibuju. Malíček na to. - Slibuješ?
Uzamkni to.
- Jdeme se bavit. - Pojď.
Ebraheem drží slovo.
Určitě to neřekne, protože ví, jak mi na tom záleží
a řekla jsem několikrát, že to v pravý čas řeknu všem.
Máme už jít dovnitř?
Počkáme, až všichni přijdou, pak půjdeme spolu dovnitř.
Dnes má Ebraheem akci.
Jsem moc ráda, že se to urovnalo
mezi Hannem a Ebraheemem.
Moc se na všechny těším.
- Ahoj. - Ahoj, jak se máš?
A zároveň mám pro Farhanu malé překvapení.
Ahoj.
Moc se mi nepozdávalo, co řekla o Ferrari.
Nezapomínám, jak jsem se tehdy cítila.
Jestli si dělá srandu, tak si z ní taky vystřelím.
Mám dost Farhany a celé scény s Birkinkou v pytlíku.
O co jde? No tak, smiř se s tím.
Přijdu s Birkinkou v pytlíčku
a budu na to hrdá.
- Gratuluju! - Děkuju.
Co? Safo! Co to má být?
Čau.
Máš super kabelku.
Chtěla jsem se smát.
Ta jí to nandala.
- Pěkná? - Krásná!
Založila jsem nový trend.
Taková nula.
Nejdřív se mi vysmívala.
A teď z toho chce udělat trend.
Já tu holku nechápu.
Snaží se být pořád středem pozornosti. Kdo si myslí, že je, aby určovala trendy?
- Líbí se ti? - Nevím, co to znamená.
Má to být nový styl.
Je čas to celé ukončit, a proto jsem si ji vzala.
Dobře.
Podle mě si utahovala z Farhany. Tak mi to přišlo.
- Kéž bys nám to řekla. - Zapomněla jsem.
Ale není to poprvé, co jsi nastolila trend.
Může to být trend, když si za tím budeš stát. Jdu do toho.
Když Farhana nereagovala na ten vtip s Birkinkou,
problesklo mi: „Dobře, stejně tu stojíme. Tak ji taky překvapím.“
A bude mít dvojité překvapení.
Farhana onehdy přemýšlela,
protože jsem přijela ve Ferrari, jestli mi patří.
A hodně o tom přemýšlela.
- Volala mi a ptala se i mě. - Vážně?
Jo, já to nevěděla a chtěla si být jistá.
Klid, Zeino. Nejsi jediná s Ferrari.
Prosím. Uklidni se.
- Mám pro tebe překvapení. - Dobře.
Chci, abys měla Ferrari ve stejné barvě jako mám já.
Snad tě bude inspirovat…
- To je fuk. Vážně? -…abys jednoho dne taky jedno měla.
Krásné, fakt sladké! Ale ne, díky. Nepotřebuju to.
Skutečnost, že si večer předtím připravila rekvizitu,
o této ženě hodně vypovídá.
Není to podnikatelka. Je to znuděná hospodyňka.
- Farhano, lidi… - Jsi samá spolupráce, tak mě to zajímalo.
- Když lidi tvrdě pracují, mají věci. - Jo, proto ten dotaz.
Loni jsi volala do Versace, abys zjistila, jestli tam mám účet…
- To bych neudělala. - …a půjčuju si šperky.
Ona jen přehání.
Chce, abych vypadala jako ta,
která tu obchází a mluví o ní.
Ale to já nedělám, říkám jí to do očí.
- Já to nemyslela zle. - Ale proč bys předpokládala?
Protože jsem tě v tom autě nikdy neviděla.
Když děláš takové komentáře,
- cítím se pak… - Ne.
…že neuznáváš, že na ty věci tvrdě pracuju
To já vím. A poslyš, ty jsi ta, která pořád komentuje a mluví o ostatních.
- Zlato. - Jsem upřímná.
Když si něco půjčím, nevadí mi přiznat, že je to půjčené.
Všichni šli proti ní a bylo mi hrozně.
- A pak jsem… - Tak jo, pojďme to tu ukončit.
Pojďme dovnitř a pokecáme pak.
Všichni dnes jdou po Farhaně.
Popadl jsem Farhanu za ruku a dostal ji z té situace
a zmírnil celý problém.
Farhano, je napsané na tebe.
Byl to vtip. Čekala jsem, že se tomu Farhana zasměje,
ale nezasmála se.
Asi to byla lekce.
- To není fajn ani pěkné. - Ne, zlato, vydrž.
Jsi v pohodě, Danyo?
Danyina reakce byla přehnaná.
Vnímala jsem to jako vtip.
Nejdřív se vysmívá mému pytlíku a teď si tu honí triko.
Aby se předvedla jako marná a největší nula na světě.
Obě dvě. Chtějí pomlouvat?
Koho to zajímá?
Jsem naštvaná.
Podle mě to bylo hnusné.
Proč se ptá lidí, jestli je to auto půjčené nebo moje a kdo ho platil?
Musí s tím přestat.
Nejsem na žádné straně. Farhana se mýlí.
Můžeš obvolávat lidi a ptát se jich na věci ostatních,
ale když odpoví, tak to nechceš slyšet?
To není dobrý.
Až si pořídím Ferrari, bude v plné palbě,
- ne takhle ojeté. - Farhano, dost.
Safa a Zeina
mě pořád srážejí.
Ale s tím je konec. Nedovolím to.
Proč jste tak v šoku ze Safy a Zeiny?
Jediný, kdo by vás měl šokovat, je Ebraheem.
- Nevím, na čí straně je. - Mívá dvě tváře.
- Sleduje. - To není v pohodě.
Když to uvidí na vlastní oči, možná to pochopí.
Mám tu profesionální akci.
Řekl jsem si, že zklidním situaci.
Držte se dál. Zeino a Safo, nechoďte ke mně!
Když se budeš chovat takhle, můžeš jít.
- Nemluv tak. - Hádá se?
- Řeknu, co chci. - Chceš se teď hádat?
Napadli ji čtyři lidi. Řekni něco, Ebraheeme.
- Utni to. - Proč se hádá se mnou?
Musíš se zastat kámošky. Začínáš mít dvě tváře. Hnus.
Obcházíš tu všechny a pomlouváš přede všemi.
- Ty jsi ta, co si je bere do pusy. - Může si za to sama. Tečka.
- Je to tvá kamarádka? - Jistě.
Když na ni všichni útočí, proč nic neděláš?
Není to můj boj!
- Je to tvá kamarádka. - Není to můj boj!
Vždy jsem Farhanu bránil.
Ale když se Farhana pouští do boje,
ať nečeká, že budu bojovat jako první. Ne, drahá.
Posadil ses a díval se.
Musíš se jí zastat.
Zhoršuješ to.
Bliss chce hrát hrdinu.
Chce ukázat, že je nad všemi.
To je jedno.
Já ji vzal za ruku a odvedl odtud.
Jestli ji někdo podpořil, byl jsem to já.
Ebraheem si musí lépe vybrat strany
a musí mnohem víc ukazovat svou loajalitu.
Deset proti jednomu. To je špatně. To je směšné. Nikdo se jí nezastal.
Bránil jsem ji před vámi.
Bliss, přestaň přede všemi dělat, že jsem nějaký záporák,
protože nejsem.
A jestli to tak půjde dál, přijdeš o mě.
Překlad titulků: Kateřina Richard