HABTOOR-PALASSET
-Er hun vennen din? -Ja.
-Og du setter deg når alle angriper henne? -Det er ikke min kamp!
-Hun er din venn! -Du gjør vondt verre.
Jeg dro henne ut. Hvis noen stilte opp for henne, var det meg.
Jeg forsvarer Farhana når hun har rett, ikke når hun tar feil.
Det eskalerte fordi du fjernet henne sånn.
-Jeg eskalerte det? -Ja, fordi…
-Du burde latt henne prate. -Jeg eskalerte?
Jeg følte det. De snakket jo bare.
Vi får ingen samtale hvis alle skriker.
Herregud.
Jeg parkerer bilen et annet sted.
Jeg gjorde det jeg alltid gjør. Jeg dro.
-Jeg nådde det. Står til? -Står til?
-Følte du deg angrepet i dag? -Så klart!
-Du må hjelpe. -Står til?
-Hei. -Hei, vennen.
Hei. Står til? Hva skjer?
Jeg kom visst på feil tidspunkt.
Jeg kom sent til Ebraheems arrangement,
og jeg var ærlig talt litt i villrede om hva som foregikk.
Men det var mye spenning.
Kan vi roe gemyttene?
Jeg vil ikke snakke med de slemme jentene. De bør ligge unna. Det er…
Da sitter dere hver for dere.
-Det er ingen slemme jenter her. -Hva mener du?
Jeg prater med Farhana.
-Hent Mona. Jeg forklarer henne alt. -Greit om jeg prater med bare Farhana?
-Jeg må si noe. -Vi prater alene.
Du skal ikke føle deg stilt til veggs.
Jeg gikk bort til Farhana for å prate.
Det er ikke greit å evaluere folk på den måten. Dette må slutte.
Var det snilt å ringe rundt om bilen hennes?
De baksnakker jo alle. Så jeg sjekket.
-Må du være sånn, om det plager deg? -Hun skulle få smake sin egen medisin.
-Hun gjør sånn. -Men du trenger ikke.
Jeg tror deler av dette er selvforskyldt.
Hvis du går rundt og forhører deg om hva folk eier, ber du om bråk.
-Iblant er det en misforståelse. -Du er veldig naiv. For snill.
Du må åpne øynene og se hvem du har rundt deg.
Jeg kan ikke si noe, for de har bare vært hyggelige mot meg.
-Så klart de er snille mot deg. -Og…
Du er Mona Kattan. De trenger deg. De vil bruke deg.
Det var rett tidspunkt å si til Mona at de bruker henne også. Hun må bli mindre naiv,
og se den siden av dem jeg ser; hvor manipulative de er.
Vi roer oss ned, lar Ebraheem nyte arrangement sitt, og holder fred.
Han er glad i dere begge. La oss ikke ødelegge dagen hans.
Men kom igjen, vi er på et arrangement. Det er folk her. La det ligge.
Ebraheem er en nær venn som trengte min støtte.
HABTOOR-PALASSET
Folkens, beklager det som skjedde.
Jeg har lagd en liten lek, for moro skyld,
så kan selve arrangementet begynne når gjestene kommer.
Danya og jeg ble på Ebraheems arrangement for å vise støtte,
selv om det er dyp spenning mellom oss.
Her skal vi kunne se
hvem som faktisk har brukt Botox.
Jeg fant frem gamle bilder av dem alle.
For å vise dem hvordan de så ut før, og etterpå.
Moni!
Så pinlig. Det er i 2008.
Ja, jeg tar Botox. Jeg tar fillers. Jeg tar laserbehandlinger.
Og jeg har aldri skammet meg. Stå i det!
-Hvem er det der? -Seriøst?
-Mahira. -Mahira.
Hun ser lik ut. Du ser lik ut.
Klare for dette?
-Marwan! -Ja! Marwan!
-Herregud. -Så søt.
Jeg ville giftet meg med han der. Han var søt.
Urettferdig! Det er fra da jeg fikk mitt første barn.
Jeg hadde nettopp født.
-Men du er vakker. -Usminket.
-Så vakker uten sminke. -Takk, vennen.
-Hva? -Under graviditeten! Herregud!
-Hvem er dette? -Meg! Graviditetsbilder!
Jeg hadde bollekinn. Det var tydelig at jeg var gravid.
Og jeg var litt brun. Det var nok om sommeren.
-Hvem er det? -Jwana!
-Jwana, ikke sant? -Oi!
-Jeg elsker det bildet. -Jeg også.
-Unnskyld meg. -Hva gjelder det?
-Hva heter du? -Jwana Karim, kjære deg.
Om jeg må be.
Jeg har alltid vært vakker.
-Safa… -Prikk lik. Fra bryllupet.
Å nei!
-Lille Fahad. -Du var kjekk.
Min elskede.
Jeg så ung og frisk ut, og…
Jeg syns jeg var pen.
-Søt! -LJ!
-Kjør på! -Vi dropper det siste.
-Kjør på, Ebraheem. -La oss se.
-Hvem er det? -Nei!
-Herregud! -Hvem er det?
Aldri i livet!
Det var en fin lek.
Vi så hvordan folk så ut før, og ser ut nå.
Men leken vi egentlig burde leke, er janusansikt-leken.
Hvem som har ett ansikt her, og et annet ansikt hjemme.
Det er leken for meg.
Alle har vi eldes med verdighet. Alle ble vi mer modne.
Nja.
Ja.
La dette være lærdom for oss alle. For å forbli sunn og lykkelig
må vi få fred i sinnet, og la ting fare.
Bravo. Flott!
Godt sagt, Ebraheem.
Til syvende og sist er vi alle unge til sinns.
Vi er i stadig utvikling, vi modnes, i likhet med alle rundt oss. Så vær snill!
Jeg liker tanken på å la ting fare.
Ja.
Vi bør la alt fare.
Rubb og stubb.
Jeg bryr meg ikke lenger.
En gang sa du at du aldri ville si nei til meg.
-Ja, men ikke bruk det. -Hva?
Jeg planlegger et arrangement for parfymelanseringen min.
Der håper jeg å finne det rette øyeblikket til å la LJ og Jwana prate ut.
Jeg krysser fingrene.
Vi begynte å forberede panelet. En lege og en forsker
skal snakke om produktet og den generelle foryngelsesprosessen.
Først vil jeg takke alle for at dere kom.
Vi har ny teknologi
som gjør deg i stand til å gjøre deg selv ti år yngre.
Produktet vi lanserer i dag,
er det naturlige kosttilskuddet NMN som får deg til å se ti år yngre ut.
Får NMN deg til å bruke mindre Botox og fillers?
-Ja. -Ja.
Jeg håper det gjør meg ti år yngre. Da må jeg kanskje se etter yngre menn.
-Men i dag er jeg selskapet. -Det er du.
-I dag. -Det er du.
Han er sitt eget selskap.
Endelig følte jeg, for første gang, at han forsto "I Am the Company"-konseptet.
Stolt av deg, Ebraheem.
Som din mor er jeg din hovedstøttespiller.
Glem ei heller at jeg er din første kjærlighet.
Det er rart at Ebraheem ikke tar med kona.
Trist at hun ikke blir med på slikt.
Hva syns du om arrangementet?
Vi spolerer alle arrangementer.
-Det er en ond og endeløs sirkel. -Hvem startet den?
Hun sier dem, de sier henne.
-Alle vet at de begynte. -Ja. Alle vet det.
Hvem er alle?
Ingen av partene har helt rett eller helt feil.
Begge bærer sin del av skylden.
Mahira, be dem slutte å plage Farhana.
Vennskap kan ikke fremtvinges.
Jeg vil ikke være venner. Hold dem langt unna meg.
Stå på, Farhana. Vil du slenge dritt?
-Jeg sier det rett ut. -Vær klar.
Jeg gikk ned korridoren, og Farhana sto der og baktalte meg.
-Hvem er du? -Jeg?
Arrogant. Slem.
-Jeg? -Sånn er du.
Og hva er du?
Jeg er Farhana, som dere liker å tråkke på.
Vet du hva? La oss tråkke på Farhana fordi hun gjør det så bra.
Vi takler ikke at hun får til samarbeid der vi feiler.
OK.
Så folk tråkker på deg? Hva er det du prøver på, da?
-Hun hører ikke etter! -OK.
Derfor er du i denne situasjonen.
-Ro deg ned. -Du hører ikke etter.
Hun nekter å lytte. Hvis det hjelper å tro at vi bare er misunnelige, greit nok.
Hun begynte å spørre: "Hvor fikk Zeina bilen fra?"
Betalte hun for den? Betalte ektemannen for den?
Jwana, spurte jeg: "Hvordan fikk Zeina råd til…"
Jeg ville spørre henne hvor hun fikk bilen fra.
-Demp deg. -Dette sliter jeg mest med.
Samme det! Det er en bil! Ta den imot og gi den til Aydin.
-Alltid skal hun tråkke på andre kvinner. -Si hva jeg gjør.
Å ta opp bilen foran alle var ikke pent. Enig?
-Det var mellom oss. -Det var en spøk!
-Vent. -Nei, Jwana.
Hør etter, men ikke for å svare med samme mynt. Lytt for å forstå!
Å lytte betyr ikke at du er svak.
-Farhana, du må slutte med dette. -Nei.
-Hun ringer samtlige… -Nei, jeg ringte ikke.
-La henne prate ferdig. -OK.
…for å bemerke visse ting som ikke angår henne.
Farhana stikker nesen sin der den ikke hører hjemme.
Hun burde ikke klage over at jeg satte henne på plass. Det var hun som startet!
Altså…
-Jobb hardt og smart. -Jeg jobber smartere enn deg, vennen.
-Bravo. -Slapp av. Begge jobber hardt.
Ingen vits i å krangle med Farhana.
Hun vender det døve øret til.
Så hun kan snakke med seg selv. Vi drar.
Alt blir en evig runddans. Vennskap, forholdet til eksen, til vennene dine.
Slutt. Dette må klares opp i.
Ja.
Farhana må ta tak i følelsene sine en gang for alle.
Det ville hjulpet henne med privatlivet, med vennskap, med jobben, med alt.
Tidlig på dagen var jeg urolig. Men heldigvis er jeg fornøyd nå.
Nå kan jeg fullføre prosjektet slik det var tenkt.
COSMESURGE-KLINIKKENE
Alle Fahads helseproblemer fikk meg til å overtale ham til å dra til en fedmekirurg.
Hallo, doktor. Står til?
-Hei, Står til? -Står til?
Rapportene kom, og jeg dro til fastlegen.
Kolesterolnivået mitt var høyt, og GGT-nivået var svært høyt.
Insulinresistensen min var svært høy. Så Safa tenkte det var best
å besøke en fedmekirurg.
Vi har hørt så mye om deg.
-Takk. -Irakiske leger er makeløse.
Mange takk.
Hør her, doktor. Jeg er veldig bekymret for ham.
Han har hatt plager en god stund.
Han føler seg svimmel, sliten og har smerter. Han tar ikke dette alvorlig.
Vi må rett og slett finne en løsning.
Vekten din er nesten 120 kilo. Du er snart førti.
Dette gir deg en BMI som tilsvarer fedme, grad tre av fire.
Så la oss finne en operasjonsdato, for…
Kan jeg få høre alle alternativene?
Før vi går rett til operasjon… La meg forstå alt, Safa.
Jeg må bare ordne opp i dette på røde rappet.
Jeg gjør alt for å forhindre at, Gud forby, noe skjer med mannen min.
Det er nifst.
Tre ting må til for å blokkere et blodkar. Høyt blodtrykk, fett og sukker.
Blokkeres det i hjertet ditt, får du hjerteinfarkt.
I hjernen får du slag.
Hører du etter?
Slutt å humre!
Hvorfor ser du sånn på meg?
Og slutt å skrike.
Du tar ikke dette alvorlig!
Hører du hva legen sier?
Han får ikke spøke bort dette og leve i fornektelse.
"Til evig tid" lovte han meg.
Så Safa, du heller mot et inngrep?
-Ja! Noe må gjøres! -Jeg er enig.
Jeg vil ikke opereres.
Én ting er sikkert: Jeg skal ikke opereres. Ikke noe invasivt.
Tross alt han forteller deg, Fahad! Du driter i hva han sa om mulig slag!
Ro deg ned, nå.
-Jeg får ikke slag. -Du kommer til å få blodpropp.
Vil du at jeg skal sitte og se på dette?
-Kan du ta dette seriøst? -Jeg tar det alvorlig!
Kan du ikke… Demp deg først.
Jeg har fått nok. Dette har pågått lenge. Jeg trenger en løsning, Fahad. Våkne.
Det står om livet ditt.
Frykter du ikke for livet?
Er du ikke redd?
Så klart. Det er derfor han er her, Safa.
-Jeg ville ikke latt meg teste ellers. -Nettopp.
Jeg testet meg…
Det var jo en opplagt bekymring. Nå vet jeg bedre.
OK, doktor. Jeg må finne en løsning.
Hvor mange kilo kan han gå ned på to måneder, realistisk og sunt?
Med endret kosthold og trening?
Åtte til ti kilo.
-Forplikt deg. -Da gjør vi det. I dag er det…
Vent litt. Vent.
-Skriver du det ned? -Ja.
Jeg måtte skrive det ned fordi jeg trenger en forpliktelse,
et løfte, og du skal skrive under på løftet om at du tar dette på alvor.
-Hvor mye er sunt per uke? -En til to kilo.
To kilo.
-La ham undertegne. -Han skal få undertegne, ja.
-Vi får se. -Undertegn.
Det burde holde for Safa at jeg sier at jeg skal.
Men hvis dette gir henne bekreftelse og betryggelse, greit nok.
Det er gjort.
-Ja! -Det er gjort.
Endelig kan Fahad se hvor mye dette tærer på oss, og hvor alvorlig det er.
Jeg skal støtte ham. Jeg skal hjelpe ham. Kan han gå ned de kiloene, er det flott.
Ellers må det bli operasjon. Vi er nødt til å fikse dette.
I kveld skal vi feire mitt "Oudgasm-duft"-arrangement.
Jeg har invitert alle jeg kom på.
Det er utrolig viktig at jeg er der som hennes støttende mann
som også løfter henne frem.
I kveld skal mor og jeg støtte vår venn Mona Kattan.
-Hei! -Herregud, min kjære!
-Takk for at du kom. -Godt å se deg også.
Står til?
Søtnosen min. Kul stil!
Vennen!
Jeg er glad for å være her.
-Så godt å se deg! -Gratulerer. Jeg er så glad på dine vegne.
Etter alt gjengen har vært gjennom, har jeg invitert dem med meg til et kursted.
Jeg inviterte alle, også Farhana. Jeg syns hun overreagerte og lagde drama.
Slik jeg kjenner Farhana, kommer hun nok.
Hei! Står til? Så fint at du kom.
-Gratulerer. -Hvor er Danya?
-Hun er uvel. -Å nei!
-Er hun syk eller bare frustrert? -Jeg vet ikke. Kanskje litt av begge.
-Virkelig? Å nei! -Ja.
Danyas graviditeter er alltid tøffe, og vi har ikke delt det ennå.
Men alle spør om det samme: "Hvor er Danya?"
-Nei, jeg… -Hold meningene dine for…
Etter det som skjedde på Roz' lunsj,
oppfører hele gjengen seg annerledes overfor meg.
Hei! Så godt å se deg.
-Godt å være her. -Fint du kom.
-Gratulerer. -Takk for at du er her.
Jeg gleder meg til helgen.
Kurstedet?
Du kommer, ikke sant?
Nei.
Du må komme.
Jeg tenkte å samle LJ og Jwana under arrangementet mitt,
men det var for folksomt til at jeg fikk ordnet opp.
Håper LJ blir med til kurstedet. Det kan bli et nytt kapittel for henne og Jwana.
Tja… Det er så store spenninger innad i gjengen.
Og etter at de rottet seg sammen mot meg etter det med Jwana,
har jeg virkelig ikke lyst til å dra på tur med dem.
Alle kommer dit for å knytte bånd og slappe av.
-La meg tenke på det. -Du må komme.
-Jeg kan ikke svare nå. -Det er en god anledning til å skvære opp.
-Dette trenger vi alle sammen. -La meg tenke på det.
Jeg har ikke bestemt meg for om jeg vil dra.
Jeg skal tenke på det. Kanskje drar jeg bare én natt. Kanskje.
-Hvorfor er ikke Danya her? -Hun er uvel.
Hva er i veien?
Hun har vært syk, og må holde seg i ro en uke.
Ja.
Tuller du?
Ikke gravid, vel?
Hun er ikke gravid?
-Bliss? -Nei.
-Hva? -Hun er nok gravid.
-Nei! -Danya? Kanskje.
Vet dere hvor vanskelig det er å holde skjult at kona er gravid?
Skulle ønske jeg kunne si det til Farhana, men alle må få vite det samtidig.
Jeg spiste fisk foran henne, og hun bare: "Jeg takler ikke lukten."
-Kanskje gravid, ja. -Jeg spiser ofte fisk foran henne.
Noe er i gjære.
Zeina, kan du si oss hva vi skal på kurstedet?
Mange gøyale aktiviteter. Det blir sport og kajakkpadling.
Jeg sender oversikt. Jeg har planlagt litt ymse.
Zeina ber oss bare for å stille seg selv i et godt lys.
Det er så kleint at hun ber meg etter Ebraheems arrangement.
Hvorfor inviterte du meg etter alt som skjedde?
Så jeg tenkte det ville være hyggelig å spørre Zeina direkte om hvorfor.
Jeg må vite det.
Jeg ba deg fordi det gikk opp for meg
at jeg nødig vil at dette skal eskalere.
Tiden går, vi slutter å hilse på hverandre når vi møtes,
men baktaler hverandre isteden.
Derfor tenkte jeg: "Vi trenger å koble av alle sammen, dra på kursted, få detox."
Vi skal dra på kurstedet for å gi slipp på negativiteten og rense luften.
Jeg føler at Farhana er en som trenger å gjøre det.
-Vi bare kobler av. -Ja, vi kobler av. La oss klemme.
-Få en gruppeklem. -Bruke denne helgen til å…
-Herregud, antrekket ditt! -Antrekket ditt. Herregud!
Etter samtalen med Zeina er jeg ikke overbevist om at hun er oppriktig.
Men jeg vurderer å dra kun på grunn av resten av vennene mine i gjengen.
Folkens, jeg vil bare si tusen takk for at dere er med oss i kveld.
Deres støtte betyr alt.
Dufter handler om å skape nye minner og nye kapitler.
Takk skal dere ha.
Glad i deg, Mona!
Glad i dere!
Tusen takk.
Skru opp musikken. Nå koser vi oss! Glad i dere.
Takk. Tusen takk.
Kvelden var så gøyal.
Det var veldig gøy, men litt overveldende.
En kveld fylt av kjærlighet og feiring.
Mahira blir med for å møte Heroies' far.
Jeg vil drøfte situasjonen med ham,
om at Heroies vil at jeg skal la Aydin være sammen med ham og kjæresten.
Jeg håper faren forstår meg.
-Jeg er med som advokaten din. -Jeg vet det.
-Dette er et forretningsmøte. -Min ubetalte advokat.
Farhana ba meg med for å treffe eks-svigerfaren og prøve å løse ting.
-Tror du han er en god megler? -Håper det.
Jeg håper vi finner en endelig løsning på denne saken.
Jeg har gjort mitt beste, men hun er sta.
I dag skal vi spise lunsj med faren min og Farhana.
Far bor ikke her. Han har ikke vært her på seks-syv år.
Kanskje det at han fløy hit kan bidra til å ordne opp i dette en gang for alle.
-Hei, står til? -Godt å se deg igjen.
-Så hyggelig. -Står til?
Bra, takk.
Jeg respekterer Heroies' far. Vi var lite sammen som familie,
men jeg har alltid respektert ham.
-Trives du med Aydin? -Han er fantastisk.
Men lenge siden sist.
Vi er jo her for å prøve å megle mellom disse to herlige eksene
om foreldreansvaret.
Jeg burde ikke trengt å være her.
Dere er begge voksne mennesker.
Begge bør gi hverandre pusterom.
Og la barnet puste. La meg være ærlig, Farhana.
Jeg liker deg og kjenner bakgrunnen din, og du har klart deg bra alene.
Du har en enorm kapasitet.
Så hvorfor grave seg så dypt ned?
Far er stolt av det Farhana har oppnådd. Og helt ærlig, det er jeg også.
Men nå er målet å fokusere på Aydin, ikke på hvem vi er sammen med.
Det bør ikke bety noe.
Hennes største bekymring er at når Aydin er hos faren,
er det én bestemt person hun nødig vil at skal ha innflytelse over ham,
eller stifte tette bånd til ham.
-Bare for å berolige henne. -OK.
Fra første stund. Vi havner jo alltid her.
Hva gir deg rett til å bestemme at det skal bli sånn, men ikke sånn?
Jeg er moren.
Farhana, hvis du fortsetter å si at kun moren har rettigheter,
så er det feil. Han er faren.
Farhana insisterer på noe som ærlig talt er ulogisk.
Ja, en mor må beskytte sitt barn. Men det fins grenser. Han er faren.
I likhet med deg har han rettigheter og plikter.
Du bør høre min side av saken.
-Selvsagt. -OK, måten han forlot meg på…
Han gjorde meg en tjeneste. Jeg er mye lykkeligere nå.
Jeg lever mitt beste liv. Men å gå fra meg slik, for henne…
Manipuleringen, måten hun ordla seg på… Min sønn skal ikke omgås med henne.
-Kanskje med… -Det er løgn.
-Beklager, men det er løgn. -Nå snakker jeg med faren din.
Ikke hev stemmen foran faren min. Ro deg ned.
Jeg er ikke ondsinnet, men barnet mitt skal ikke tro at han har to mødre, og…
Mange mødre kan nok sette seg inn i min situasjon.
Han har funnet en han liker, og vil være sammen med henne.
Og så har dere altså dette barnet.
Hva skal dere gjøre? Krangle om det?
"Han får ikke dra dit." "Han får ikke komme hit."
Tror du det på noe vis gagner barnet?
Svar på det spørsmålet nå.
Jeg forstår dette, Hadde det vært noen andre…
Det er en historie bak denne kvinnen.
Farhana, kan du slutte å dømme kjæresten hans?
Sorry, men hvem han dater angår ikke deg.
Denne personen… Jeg har aldri møtt henne.
Jeg møtte henne først for et par dager siden.
Hun er grei.
OK…
Ekskona møtte kona. De snakket ut med hverandre,
og så var alt bra.
Jeg innså at jeg ikke kan kontrollere alt, og at visse ting hører fortiden til.
Jeg må gå videre.
Jeg kan møte henne og avgjøre.
Kanskje hvis jeg møter kvinnen,
og får kjenne på energien og hvordan hun er…
Det å la sønnen min være i hennes omgivelser,
og i hennes energi,
er en veldig stor avgjørelse for meg.
Vet du hva?
Det er det rette å gjøre.
Er det greit at Farhana møter henne?
Alt for Aydin. Løser det problemet, gjør jeg det.
Hvis Farhana faktisk mener at hun vil snakke med min partner
for å finne en bedre løsning for Aydin, er jeg klar.
Så ja, jeg… Jeg tror jeg…
La oss prøve. Vi får se hva hun sier.
Så lenge du har åpent sinn og setter ego og følelser til side.
-Ikke ta med noe gammelt grums. -OK.
Jeg tenkte på saken, og kom frem til at kanskje hvis jeg møter den kvinnen
og får se hvordan hun er… For jeg har aldri møtt henne.
-Det samme gjelder deg. -Greit.
Ingen sarkasme.
Ikke terg henne, ikke hiss henne opp.
-Hold det høflig og rolig. -OK.
Håper det fører frem. Vi har alle gjort feil, ting er som de er,
og det er på tide å slutte å oppføre oss som barn.
I dag skal vi på kursted.
Hanna og jeg ankom kurstedet i et område ved navn Ajman, på stranda.
Her var det frodig.
Jøss! Dette er et egnet sted for å detoxe gjengen.
Hei, folkens.
Hva skjer, vennen?
-Alt vel? -Godt valg av sted!
-Fint, hva? -Praktfullt! Jeg gleder meg.
Denne vennekretsen trenger mer enn å komme seg vekk litt, men god start.
-La oss se hvem som kommer. -Farhana kommer.
Aldri i livet om hun vil gå glipp av dette.
Hun sa at hun kommer. Vi får se.
Etter å ha tenkt litt, bestemte jeg meg for å bli med.
Hvorfor ikke? Jeg er i zen-modus nå.
Jeg er veldig rolig. Så nå gleder jeg meg.
-Hei! Står til? -Hei!
-Hei!
-Står til? -Bare bra, takk.
-Hei, Zeina. Står til? -Står til?
Farhana ankom med Bliss.
Jeg bare: "Hva?"
Det er ikke første gang Danya uteblir fra arrangementene våre.
-Hvor er Danya? -Hun hadde noe fore.
Hun skulle prøve.
-Hva skjer? Burde vi være bekymret? -Nei.
Ikke gravid, vel?
-Dette har vi pratet om. -Jeg er mistenksom nå.
Jeg tror Danya er gravid.
Jeg har en sterk følelse,
men han vil ikke si det.
Men magefølelsen tar ikke feil.
-Jeg ringer henne. Skal jeg gjøre det nå? -Ja.
Jeg er her med Safa, Zeina, Fahad, Hanna og Farhana,
som spør hvorfor du uteblir.
-Jeg sa du er uvel. -Går det bra?
-Det går bra. -Står til?
-Så søtt. -Går det bra?
Nei, ikke så veldig. Jeg har en personlig medisinsk greie
som jeg ikke kan snakke om ennå.
Men ja, det er det jeg går gjennom nå.
Håper det ikke er alvorlig.
Jeg håper å løse det med medisiner, så blir det bra igjen.
Jeg ankom mens de snakket med Danya.
Jeg begynner å bli bekymret, Håper hun har det bra.
-Står til? -Står til, kompis?
-God morgen. -Jeg kommer meg nok.
Jeg elsker deg. Vi snakkes snart.
-Pass på deg selv. -Elsker deg også.
Hva skjer med Danya?
Hun er syk…
Når skal Danya si at hun er gravid?
Det er blitt en stor sak nå. Folk begynner å bekymre seg.
-Hei! -Hei!
-Står til? -Står til?
-Salem er her. -Hallo.
Hallo, kompis.
Jeg falt av lasset en stund.
Jeg fikk mye å gjøre, og gikk glipp av flere arrangementer.
Jeg savnet gjengen, og ville henge med dem.
Takk for at dere kom.
Bare så det er sagt, hele gjengen fikk en invitasjon.
Det er et par jeg ikke er sikker på om kommer eller ei.
-Kommer LJ? -LJ kommer ikke.
-Ikke? -Jwana kommer vel?
Jwana er på vei tror jeg.
Jeg gjorde mitt beste for å prøve å overtale LJ til å bli med oss.
Jeg håper hun dukker opp i dag.
-Gjengen er komplisert. -Det er flott.
Ja.
Vi har hatt mange opp- og nedturer.
Jeg ønsket at dette kurstedet skulle bli en mulighet til å koble av sammen.
Jenter, jeg har ordnet noe for oss.
Etter innsjekking og litt egentid blir det kajakkpadling.
Hanna har arrangert en golføkt med gutta.
Kjedelig.
-Vil du bli med oss? -Ja!
-Ja? -Ja.
-Kom igjen! Nei! -OK, vi sjekker.
Dagen lang gjør de bare sånn.
Ebraheem vil padle kajakk med jentene.
Dette er en gyllen mulighet til å unngå dramaet og kose seg med gutta.
-Vi skal kose oss. -Skål for det.
-Skål. -Skål.
Nå hviler vi og gjør oss klare til kajakkpadling med jentene,
og Ebraheem.
Etter å ha pakket ut og slappet av, er tiden inne for aktiviteter.
Vi trenger et par redningsvester til dere.
Vær så god.
Jeg ankom litt sent, så jeg hev meg rundt og ble med.
Første aktivitet var kajakkpadling.
Hallo. Jeg er her.
-Ebraheem! -Ja?
Hvor er Danya? Hvorfor går hun glipp av alt som skjer?
Etter å ha hørt Bliss på telefonen med Danya der hun nevnte helseproblemer,
ble alle veldig bekymret, og jeg vil bare vite hva som skjer.
Hele gjengen stilte meg samme spørsmål: "Hvor er Danya?"
Jeg gikk lei.
Det er en tung bør. Jeg vil lette hjertet.
Danya er gravid.
-Hva? -Hva?
-Er hun gravid?
Jeg ble sjokkert.
I vår kultur skal selv ikke ektemannen kunngjøre det. Det skal kona, den gravide.
Jeg hadde rett.
For første gang har Farhana rett.
Du store min!
Magefølelsen stemte.
Hun er gravid.
Så det var grunnen.
Men hold tett om det. Jeg ble bare lei av: "Hvor er Danya?" Nok nå!
For et mas!
Jeg ga Danya et løfte, og jeg brøt løftet.
Jeg følte meg skyldig, men også lettet.
Men ikke si at jeg sa noe. De blir sinte på meg.
La oss dra.
Stemningen er god.
Det er fint å være borte fra press og problemer.
Den er faktisk veldig god.
Jentene padlet kajakk.
Jeg tok med gutta for å spille golf.
Endelig litt fred!
Var ikke for Ebraheems skyld?
-Ja. -Men han ville henge med jentene.
Ebraheem forrådte oss og ble med jentene.
-Det er første gang jeg spiller golf. -Å?
-Golf? -Ja.
Det er fin sport.
Man lærer seg tålmodighet, får tid til seg selv, og i golf kan man ikke..
Jeg er vant til motorsykler, Harleyer, du vet…
-Du er en tøffing. -Ja.
Jeg digger Salem.
Han er som en storebror. Han vil bare det beste for alle.
OK, la oss prøve.
Ikke verst!
Vi får tre skudd.
Den var bra.
Kom igjen!
Bare gutter som koser seg.
Livet smiler.
Jeg vet at Fahad må ta bedre vare på seg selv,
så jeg ville gi ham et råd og diskutere det med ham.
Hør her, Fahad, Safa kom til meg og sa:
"Salem, jeg vil at Fahad skal bli sunnere. Jeg er veldig bekymret for ham."
Vi er i samme situasjon. Vi jobber hardt og vi glemmer hva som betyr noe.
Barna dine, familien din, din…
Dine nærmeste. Dine kjære.
Du må snu opp ned på livet ditt og ta vare på deg selv, kompis.
Du må ta vare på helsen din. Ta vare på…
Ta det veldig alvorlig, Fahad. Vi tenker jo gjerne: "Det går seg til."
-Vanene mine er dårlige. -"Vi endrer oss."
-Ja, nettopp. -Livsstilen, søvnen, kostholdet.
Legen sa til henne: "Med så høyt blodtrykk kan han få hjerteinfarkt eller slag."
-Jøss! -Safa er bekymret.
Men han gjør en god jobb.
Safa er urolig for meg og vil ha meg til å leve sunnere,
men det burde ikke skremme henne. Jeg skal begynne å jobbe med det snart.
Jeg gjennomgikk en stor livstilsendring.
Først må du lytte til kroppen. Å være lykkelig er nok det viktigste.
Å føle kjærlighet, omgi seg med familie, samt takknemlighet.
De tre tingene jeg har jobbet med, endret alt.
-Definitivt. -Kroppen min ble gradvis friskere.
Jeg kjenner meg igjen fordi min far fikk slag.
Så jeg forstår. Det er alvorlig. Han må ta vare på helsa.
Hva er det viktigste i livet?
-Kona og barna. -Det skremte meg til å skrive testamente.
-Virkelig? -Ja.
Siden jeg har to små døtre…
Om noe skjer med meg, må de bli tatt hånd om resten av livet,
enten jeg er der eller ei.
Jeg vil at de skal arve alt jeg har.
Ingen er født med en utløpsdato. Man kan alltids bli overkjørt i morgen.
Eller lynnedslag. Hva som helst. Så det føles trygt, for til syvende og sist,
handler alt om familien, ungene og kona.
Alt du kan gjøre noe med, må du gjøre noe med.
Enig. Jeg har gjort store endringer. Jeg har aldri spist salat før.
I vår kultur skriver vi ikke testamente,
for man vet ikke som vil være mottakeren,
hvem som er den rette til å styre huset.
Denne samtalen gjør meg litt nedfor. Vi prater om noe lystigere.
Jeg har planlagt noe for oss. Jeg har gode vibber.
Etter Kenya har alt handlet om positive vibber.
Så nå passer det med en lek. En morsom lek på rommet mitt.
Alle må komme, og ta med kona.
-Fint. -Vi spiller på rommet mitt.
-Det blir gøy. Stol på meg. -OK.
Stemningen er superkul.
Så nå passet det å fortelle gutta om kveldens plan.
Vil du ikke si noe?
-Hemmelig? OK. -Det er teambuilding.
-Det trengs jo? -Greit.
Denne leken kan endre hele gjengen til det bedre.
Jeg er kjempespent på leken til Bliss.
Jeg håper det ikke blir noe drama.
Topp dag, folkens. Tusen takk.
Jeg har bedt alle til villaen min.
Alle skal komme og koble av.
Men ingen vet hva de er her for å gjøre i dag.
Dere lurer vel på hvorfor jeg ba dere hit.
La meg først takke Zeina for å ha ordnet oss dette kurstedet,
og dessuten å innlede med en flott tale.
Takk for at du kom. Fint at du trives.
Før vi begynner, skal jeg si dere hva vi gjør her.
Begynn med å sende disse rundt,
så vil jeg at alle skal skrive hva enn de har på hjertet.
Er det noe du alltid ville si til noen, men ikke greide, du følte deg misforstått,
er dette din mulighet.
Jeg kom på denne ideen fordi noen må føre denne gjengen litt nærmere.
-Jeg har ingenting. -Ikke jeg heller.
-Kan du starte, så vi blir motiverte? -Ja.
-OK, jeg kan begynne. -OK.
Det har vært gnisninger mellom meg og Ebraheem. Vi er fortsatt gode venner,
og hans vennskap med Danya har jo vært en stor del av livet mitt.
Ebraheem, du har nok følt det samme, så jeg vil si det foran alle:
Noen ganger syns jeg at du overskrider grensene mine
når man betror deg med hemmeligheter,
og det kan såre meg.
Jeg stoler jo på deg.
Husk på det. Jeg håper vi kan fortsette å bygge vårt vennskap på tillit.
Flott. Fint at du er sårbar.
-Ja, det var veldig fint. -Takk.
Da ble Bliss tiltalte meg, ble jeg redd han visste at jeg røpet Danyas graviditet.
Jeg ville innrømme blunderen.
-Klare? -OK.
Marwan…
Nemlig.
Skyldig.
Ebraheem er skyldig.
Ingen vet hvor man har ham!
Jeg har mange brødre, men du er broren jeg alltid ønsket meg.
Jeg vil ikke skuffe deg, men jeg kan ikke bære på det:
Jeg sa til alle at Danya er gravid.
-Unnskyld. -Du tuller nå?
Jeg mener det.
-Ikke vær sint. -Herregud!
Ingen kommentar.
Du tuller?
Jeg kunne ikke holde den.
Ebraheem, det sømmer seg ikke å kunngjøre noe så privat
om et ektepar for offentligheten.
Unnskyld, de spurte så mye.
Vi har øvd på overraskede uttrykk.
Jeg så på Marwan at atferden hans endret seg fullstendig.
Unnskyld.
Dette gjorde han mot min gravide kone som er syk hjemme nå.
Ebraheem, hold deg unna familien min.
-Gratulerer! -Ja!
Du ba om sannheten, og jeg sa det. Det var din idé.
-Ba jeg deg holde kjeft? -Har du ikke penn og papir?
Ja, men de spurte, så jeg sa det.
Virkelig? Hopp i bassenget. Jeg spurte.
Har du en hjerne? Du bare bruker den ikke?
Jeg tok en svipptur til kurstedet.
Etter alt som har skjedd mellom meg og Jwana
føltes dette som en god anledning for å få en avslutning.
-Hei! -Hei!
-Står til? -Bra.
-Bra, og du? -Bra.
Jeg er så glad for å se LJ komme inn,
og jeg håper at hun og Jwana kan ta en prat og legge dette bak seg.
-Står til med alle? Hei. -Hei.
Hva skjer?
Det er et problem.
Hva er denne til?
En plattform der du kan si hva du vil til en i denne gruppen
hvis du vil lette hjertet på en fredelig måte.
OK.
Jeg har ingenting usnakket med noen her.
Problemet med Jwana var for mange år siden.
Jeg vil ikke ha noe fra Loujain.
Jeg vil bare at hun skal holde seg unna.
Så jeg dro.
Skal vi se til henne?
Vi burde se til henne.
-Det trengs fire av oss. -Ja, jeg går.
Vi skal overtale Jwana til å komme tilbake og vurdere om hun vil høre på LJ eller ei.
Det er vår plikt å fikse dette.
Jeg vil ikke snakke med henne! Hva skulle jeg sagt?
-Du vil ikke høre på henne… -Mahira, hva skal jeg høre på?
Jeg har ikke energi nok.
Jeg kan ikke snakke med noen, så jeg vil dra til villaen.
Jwana dro. Hun unngår meg.
Hun vil ikke gå videre, men det vil jeg, selv om hun ikke vil innse det.
Jeg vil bare snakke ut om noe som har hvilt tungt på meg, og jeg…
Jeg er lei for at det gikk sånn mellom meg og Jwana.
Jeg mente ikke å såre henne. Jeg vil aldri såre noen.
Siden Roz' lunsj, har jeg tenkt på alt som skjedde.
Jeg vil ikke gå rundt og vite at jeg har såret noen.
Så råtten er jeg ikke.
Min unnskyldning er ektefølt, selv om hun ikke godtar den.
Jeg følte at LJs unnskyldning var betimelig.
Hun bedrev selvransakelse og analyserte sine handlinger,
og skjønte at det er greit å innse sine feil.
Det var alt. La oss vise velvilje mot hverandre.
Velvilje, ja?
Det LJ gjorde mot Jwana, er noe du ville gjort mot din fiende.
Jeg føler at LJ har to ulike personligheter.
LJ, med all respekt å melde,
når du sitter sånn og sier "og dere…" og ditt og datt,
og så får vi alle se et annet ansikt.
Vi får se en side av noen, men i virkeligheten ser vi en annen.
Du kan ikke dømme meg.
-Jeg observerer! -Jeg dømmer ikke deg.
-Men du elsker å dømme folk! -Vi dømmer ikke hverandre her.
Jeg bærer ikke nag.
Ikke still LJ til veggs, nå. Vi har en rolig kveld og snakker om positive ting.
Det gjorde meg veldig glad.
At LJ kommer for å si unnskyld til Jwana var en mektig gest.
Så at vi nå skal dele det vi ikke liker ved henne, det blir feil tid og sted.
Jeg må dra.
-Dere kan bli og fortsette om dere vil. -I huset ditt?
Kos dere, så ses vi til frokost i morgen.
-Ha det. -Vi ses.
Nå har jeg hørt nok. Det var mye spenning. Alle angriper stakkars LJ.
På tide å dra min kos.
Jeg stikker.
Jeg sa det jeg hadde å si, men måten de reagerte på var så veldig defensiv.
Jeg tar min hatt og drar, for dette er ufortjent.
Etter at alle dro,
følte jeg at jeg trengte noen å snakke med, for å roe meg ned.
Jeg var så sint.
Jeg var så opprørt.
Jeg var helt på gråten inni meg.
Jeg føler at jeg står ved et veiskille.
Danya er bestevennen min. Jeg vil ikke ha et problem med Bliss.
Ja.
Jeg er litt bekymret for forholdet mellom meg og Bliss.
Ingenting av dette måtte skje. Jeg har problemer med kona som det er,
og nå med bestevennen min. Jeg føler at alt raser sammen.
Situasjonen er ille med Hamdah.
Hver morgen er det litt verre.
Og Bliss knuste hjertet mitt enda mer.
Han sjokkerte meg. Det var uventet fra min bror.
Måten nyheten ble gitt på, var nok litt overraskende.
-Det var nok det. -Han ba om sannheten!
Ja, men i ettertid ror jeg at det ikke burde blitt delt her.
Timingen var feil. Måten det ble sagt på også.
Hadde Ebraheem delt det privat, ville Bliss' reaksjon nok vært annerledes.
Vet du hva? Jeg kunne fort eskalert dette.
-Du er god på å eskalere. -Ja.
Retter han det ikke opp, er det kroken på døra for min del.
For jeg tror jeg fortjener bedre.
Du er en god venn. Jeg er sikker på at det ordner seg i morgen.
Dere skværer opp og blir bedre venner enn noen gang.
-Jeg er her. -Takk.
Jeg er urolig for Bliss' og Ebraheems vennskap. Dette må de løse snarest.
Ellers kan det vokse seg unødvendig stort.
-Takk. -Glad i deg.
Ny morgen, ny dag.
Gutta er samlet, ingen kvinner.
Jeg ba dem på frokost på en restaurant utenfor hotellet,
for å lette på stemningen og rense luften.
-Morn. -Morn.
-Morn. Står til? -Morn. Står til?
-Morn. -Morn, kompis.
-Morn. -Morn.
I dag kom jeg med de beste hensikter.
Jeg sa "morn" til alle. Bliss fiklet med mobilen, men han så meg.
Jeg strakk ikke ut hånden, for han ofret meg ikke et blikk.
Fra første stund var det anspent.
Jeg er veldig glad for å ha dere her, folkens.
Som venner, som brødre.
Takk.
Det som skjedde i går, plaget meg voldsomt.
Marwan, Ebraheem, jeg skal ikke belære dere.
Dere er modne. Dere er voksne.
Finn ut av det, gutter.
Takk, Salem. Det var veldig fin måte å si det på,
og jeg setter pris på de vennlige ordene, og jeg forstår hva du mener.
Men jeg har ingenting å si.
Jeg elsker Salems råd, men…
I mine øyne ser det ikke ut som Ebraheem syns han har gjort noe galt.
Vi vet hvor nære dere er. Dere har en historie sammen,
og det fins alltid en måte for å finne ut av ting på.
Ingen av dere gjorde noe med vond vilje.
Du er glad på noens vegne, blir revet med, sier noe…
Enig. Det var av kjærlighet.
Av kjærlighet.
Er ikke dette ironisk?
Folk du har fått i vrangstrupen sitter her og gir deg råd om livet, Ebraheem.
De gutta der prøver å lage unnskyldninger for det Ebraheem gjorde.
Man skulle tro de forsvarte ham.
Han sier: "Hvorfor står de deg nær? Du har jo fått nok av dem."
Jeg skal liksom hate Safa fordi hun sa at han leier biler,
og Zeina på grunn av problemet vårt. Får jeg ikke legge noe bak meg?
Tar du virkelig opp dette nå?
Du sa det var ironisk at tre folk jeg hadde…
-Hva var det med Salem? -Dere kranglet i Al-`Ula.
Hva vil du?
Det som skjedde mellom Salem og meg i Al-`Ula
var fordi jeg forsvarte kona hans. Hvordan kunne du glemme det?
Jeg tror du har vrangforestillinger.
-Ditt tredje forsøk på karakterdrap. -Jeg glemte meg.
-En gang hos frisøren. -Jeg glemte meg.
Du visste at Danya inviterte meg på bowling.
-Slutt å angripe karakteren min. -Hvorfor tror du at jeg…
Bliss, du vil snart nok angre
på at du trodde du kunne skade meg.
Bare fordi du er en taper kan du ikke kødde med meg.
Gutter.
-Drittsekk. -Nei.
-Hvem faen tror du at du er? -Nei!
Trynet mitt, for faen?
-Slår du meg i trynet, for faen? -Ebraheem!
Tekst: Nicolai Herzog