ПАЛАЦ ХАБТУР
-Ви дружите чи ні? -Звісно.
На неї всі нападають,
-а ти просто сидиш? -Бо це не моя битва!
Ви ж друзі!
Ти робиш гірше.
Я взяв її за руку і витягнув.
Щось добре для неї зробив лише я.
Фархана? Я її захищатиму лише коли вона має рацію.
Те, що ти її висмикнув, спричинило ескалацію.
-Я це спричинив? -Так, бо…
-Вона мала сказати. -Я винний?
А я думав так. Вони ж просто розмовляли.
Як можна говорити, якщо ви всі кричите?
Господи!
-Чому? Усе гаразд. -Я перепаркую машину.
Я зробила те, що роблю завжди. Пішла.
-Привіт! Я доїхала. Як ви? -Як ти?
-Фархано, на тебе нападали? -Звісно!
-Допоможи нам. -Як справи?
-Привіт. -Привіт. Як ти?
Привіт. Як справи? Що тут таке?
Здається, я прийшла не вчасно.
Я запізнився на вечірку Ібрагіма
і, якщо чесно, не зовсім зрозуміла, що відбувається —
атмосфера була напружена.
Слухайте, можна владнати ситуацію?
-Бо треба… -Я не говорю із цими злюками.
Хай тримаються подалі. Нема…
Гаразд, будьте по різні боки.
-Ні. Тут немає злюк. -Що ти маєш на увазі?
МОНА КАТТАН ПІДПРИЄМИЦЯ
-Я спланую графік. -Я поговорю з нею.
Хай Мона підійде. Я все поясню Моні.
Можна я поговорю з Фарханою?
-Я поясню. -Поговоримо наодинці.
Я не хочу тебе соромити абощо.
Я пішла поговорити з Фарханою,
бо так оцінювати людей негарно.
Це треба припинити.
Хіба добре всім дзвонити й питати про її машину?
Вони про всіх пліткують. Я і спитала.
Але ти не маєш бути такою, якщо не згодна.
Хай відчують на власній шкурі.
-Бо вона так чинить. -А ти не мусиш.
Думаю, Фархана почасти винувата сама.
Бо якщо розпитуєш про чужі речі,
що в кого є, ти напрошуєшся на проблеми.
-Гадаю, це непорозуміння. -Ти дуже наївна. Люба, ти надто добра.
Відкрий очі й побачиш, хто поруч.
Чесно, я нічого не можу сказати, бо до мене вони виключно добрі.
-Звісно, вони добрі до тебе. -І…
Ти Мона Каттан. Ти їм потрібна. Тебе використовують.
Слушний час сказати Моні,
що її використовують, і їй треба перестати бути наївною.
Вона має побачити той їхній бік, який бачу я,
і їхні маніпуляції.
Думаю, варто заспокоїтися,
бо це вечір Ібрагіма, треба спробувати зберегти мир.
Ви обидві йому дорогі.
Не треба сьогодні його бентежити.
Ну справді, ми на заході. Навколо люди.
Не звертай уваги.
Ібрагім — мій близький друг і я мала його підтримати.
БЛИСК ДУБАЯ
ПАЛАЦ ХАБТУР
Друзі, вибачте за попередні події.
Я хотів провести маленьку гру, щось змінити,
аби потім розпочати захід
до приходу решти гостей.
Ми з Данією вирішили підтримати Ібрагіма й залишитися на заході,
хоча між нами серйозна напруга.
Отже, тут ми зможемо побачити
хто застосовував ботокс, а хто ні.
Я показав старі фото кожного з нас.
Щоб показати, як усі виглядали до й після.
Моні!
Так соромно. Це 2008 рік.
Так, ботокс. Я роблю філлери. І лазерні процедури.
І я цього не соромлюся. Краще визнавати.
-Я не знаю, хто це. -Серйозно?
-Махіра. -Махіра.
Вона така сама. Ти така сама.
А до цього готові?
-Марван! -А! Марван!
-Боже. -Гарненький.
Я б із таким одружилася.
Гарненький.
Так нечесно, бо це після моїх перших пологів.
-Пологи, овва. -Я щойно народила.
-Але ти гарна. -Без макіяжу.
-Така гарна без макіяжу. -Дякую, люба.
-Що? -Це під час вагітності! Боже!
-Хто це? -Я! На цих фото я вагітна!
У мене були великі щоки.
Було очевидно, що я вагітна.
І я трохи засмагла, Бо це було влітку.
-Хто це? -Джована!
-Джована, так? -Боже!
-Обожнюю це фото. -Мені теж подобається.
-Перепрошую. -Чого тобі, любчику?
-Як тебе звати? -Джована Карим, любчику.
Будь чемний.
Я завжди була гарною.
-Сафа… -Та сама. Це з весілля.
Ні!
-Фахуд. -Ти був гарний.
Моя кохана.
Я виглядала молодою, свіжою і…
Гадаю, я була гарна.
-Мила! -Ел-Джей!
-Ну-бо, Ібрагіме. -Цю пропустимо.
-Ні, Ебрагіме. -Показуй.
-Хто це? -Ні!
-Боже! -Хто це?
Неможливо!
Це була гарна гра,
щоб побачити минулу й теперішню зовнішність.
Але справжня гра, у яку тут треба грати,
це гра у дволикість.
Люди, які зараз мають одне обличчя, удома мають зовсім інше.
У цю гру я б зіграв.
Гадаю, ми всі краще дорослі.
Ми всі стали більш зрілими.
Ось цього я не знаю.
Ага.
Це урок для всіх нас:
щоб залишитися здоровими й щасливими,
треба знайти мир у серцях
і відпустити все.
Браво. Прекрасно.
Добре сказано, Ібрагіме.
Зрештою, ми всі молоді душею.
Ми змінюємося протягом життя,
як і всі навколо нас. Будьте добрішими.
Мені подобається ця ідея відпустити все.
Так.
Треба все відпустити.
Усе.
Мені вже байдуже.
Ти якось сказала, що ніколи мені не відмовиш.
-Так, але не зловживай цим. -Що?
Я організую захід — презентацію нового аромату.
Я дуже сподіваюся під час цього заходу знайти правильний момент,
щоб Ел-Джей і Джована поговорили.
Потримаймо кулаки.
Ми підготували панель, де лікар і науковиця
розповідатимуть про продукт і про загальний процес омолодження.
По-перше, дякую, що ви прийшли.
Ми маємо нову технологію,
з якою ви можете помолодшати на десять років.
Продукт, який ми сьогодні запускаємо,
це природна добавка під назвою NMN, що омолоджує на десять років.
Чи з NMN вам буде потрібно менше ботокса й філерів?
-Так. -Так.
Сподіваюся, я помолодшаю на десять років і буду шукати молодшого чоловіка.
-Але сьогодні я і є компанія. -Так.
-Сьогодні. -Так.
Він — це його компанія.
Нарешті я вперше відчула, що він зрозумів концепцію «Я і є компанія».
Пишаюся тобою, Ібрагіме.
Оскільки я твоя мама,
я твоя прихильниця номер один.
І не забувай, що я твоя перша любов.
Гадаю, дивно, що Ібрагім не приводить дружину.
Шкода, що вона не з нами в ці моменти.
Що ви думаєте про захід?
Ми руйнуємо всі заходи.
Це нескінченне порочне коло.
-Як закінчити… -А хто почав?
Вона каже, що вони, а вони — що вона.
-Ми всі знаємо, що вони. -Так. Усі це знають.
Хто всі?
Навряд хтось помиляється на 100 %, а хтось на 100 % має рацію.
Обидві сторони почасти винні.
Махіро, скажи їм,
щоб відстали від Фархани.
Дружбу не нав'яжеш. І не…
Я не хочу з ними дружити. Хай будуть подалі.
Так і продовжуй, Фархано. Любиш наклепи?
-Я говорю тобі прямо. -Будь готова.
Я ішла коридором
і побачила Фархану, яка говорила про мене.
-Хто ти така? -Хто я?
Зарозуміла. Зла.
-Он як? -Ось хто ти.
А ти хто?
Я Фархана, яку ви любите принижувати.
Знаєш чому? Принижуєте Фархану,
бо вона так високо злетіла.
Бо ми не можемо. Її зв'язки нам недосяжні.
Гаразд.
Люди принижують тебе?
-Ти мене принижуєш. -Що ти хочеш зробити?
-Вона не слухає! -Гаразд.
Саме тому ти в такій ситуації.
-Заспокойся. -Ти не слухаєш.
Вона не слухає.
Якщо їй легше думати, що ми їй заздримо,
хай думає.
Вона почала питати: «Звідки в Зейни ця машина?
Вона заплатила? Її чоловік заплатив за це?»
Джовано, я тебе питала: «Як Зейна дозволила собі…»
Я не про гроші. Я питала: де вона взяла машину.
-Говори спокійно. -Це моя головна проблема з нею.
Усе гаразд! Це просто машинка!
Візьми її і подаруй Ейдену.
-Вона завжди старається принизити жінок. -Як я тебе принижую?
Ця машинка перед усіма — це неприємно. Ти визнаєш?
-Ми з нею відійшли. -Це був жарт!
-Зачекай. -Ні, Джовано.
Люба, послухай.
Не кричи у відповідь. Послухай, щоб розуміти.
Слухати — не слабкість.
-Фархано, припини це робити. -Ні.
-Вона дзвонить кожному з нас -Я не дзвонила.
-Хай договорить. -Гаразд.
…і коментує речі, які її не стосуються.
Фархана суне носа, куди не повинна.
Тож хай не каже: «О ні! Мене насварили!» Та так зробила, бо ти почала.
Тобто…
Треба старанно працювати.
Я працюю розумніше за тебе.
-Браво. -Так, розслабтеся. Ви всі працьовиті.
Немає сенсу сперечатися з Фарханою.
Вона не слухає.
Хай говорить сама із собою, ми підемо.
Ти в усьому ходиш по колу. Дружба, стосунки з колишнім, з друзями.
Так не можна. Усунь це.
Так.
Фархана має розібратися з власними емоціями.
Бо це їй допоможе в особистому житті,
у дружбі, у роботі — у всьому.
На початку заходу було ніяково.
Але, на щастя, я задоволений.
Тепер я можу втілити проєкт так, як уявляв.
КЛІНІКА КОСМЕТИЧНОЇ ХІРУРГІЇ
Через проблеми зі здоров'ям Фахада
я переконала його піти до баріатричного хірурга.
Вітаю, лікарю. Як справи?
-Вітаю, як ви… -Як справи?
Я ходив до лікаря з результатами аналізів.
У мене високий рівень холестерину
й рівень ГГТ теж дуже високий. Як і резистентність до інсуліну.
Сафа подумала, що найкраща ідея —
піти до баріатричного хірурга.
-Ми багато чули про вас. -Сідайте.
-Дякую. -Іракські лікарі неперевершені.
Сердечно дякую.
Послухайте, лікарю. Я дуже хвилююся за нього.
У нього вже давно проблеми.
Запаморочення, втома, болі. Він не сприймає це серйозно.
І якщо чесно, нам треба знайти рішення.
Ваша вага трохи менше 120 кілограмів.
Вам нема ще сорока.
Тобто індекс маси тіла показує
третю із чотирьох стадій ожиріння.
Тоді запишемо його на операцію, бо…
-Я… -Я можу дізнатися про всі варіанти?
Бо одразу на операцію…
Дай усе зрозуміти, Сафо.
Я хочу виправити це
негайно.
Я стараюся, як лише можу,
аби з моїм чоловіком нічого не сталося.
Це лячно.
Усього три речі: кров'яний тиск
жир і цукор можуть заблокувати судину.
Якщо біля серця — матимете серцевий напад.
Якщо в мозку — матимете інсульт.
-Як… -Ти слухаєш?
Припини сміятися!
Чому ти так дивишся?
І годі кричати.
Ти не сприймаєш це серйозно!
Ти чуєш, що каже лікар?
Він не повинен сприймати це як жарт і заперечувати.
Він обіцяв мені вічність.
Сафо, ви за операцію?
-Так! Треба щось робити! -Я з вами згоден.
Я не хочу операції.
Одне без сумніву:
я не піду на операцію. Нічого агресивного.
Після всього, що він каже, Фахаде!
Він сказав, що в тебе буде передінсультний стан!
Заспокоїшся?
-У мене не інсульт. Я просто… -Ти матимеш тромб.
Чого ти хочеш? Я маю сидіти й дивитися, як це станеться?
-Ти можеш сприймати це серйозно? -Можу. Так!
А ти… Можеш заспокоїтися?
З мене досить. Це вже довго триває.
Потрібне рішення, Фахаде. Прокинься.
Це твоє життя.
Ти не боїшся за своє життя?
Тобі не страшно?
Так, і це ясно. Тому він тут, Сафо.
Інакше я б не здавав аналізи.
Так.
Я пройшов дослідження…
Це через очевидне занепокоєння.
Тепер я знаю.
Гаразд, лікарю. Я маю знайти рішення.
Скільки без шкоди здоров'ю він реально міг би скинути за два місяці?
З дієтою і спортом?
Вісім–десять кілограмів.
-Потрібно зобов'язання. -Гаразд, згоден. Сьогодні…
Стривай. Чекай.
-Запишеш? -Звісно.
Я мала записати це ручкою на папері, бо потрібне зобов'язання.
Мені потрібна обіцянка, і ти підпишеш цю обіцянку,
що ти сприймаєш це серйозно.
-Скільки на тиждень? -Один–два кіло.
Два кілограми.
-Хай підпише. -Я дам йому підписати, щоб він знав.
-Побачимо. -Підписуй.
Сафа має мені вірити, коли я просто кажу, що зроблю це.
Якщо це дає їй гарантії і підтверджує її відчуття, ну добре.
Готово.
-Так! -Готово.
Фахад нарешті бачить, як сильно це впливає на нас,
і як це серйозно.
Я хочу підтримати його. Я хочу допомогти йому.
Якщо він скине кілограми — чудово.
Якщо ні, тоді потрібна операція.
Ми мусимо це виправити.
ГОТЕЛЬ І РЕЗИДЕНЦІЯ SLS DUBAI
Сьогодні ми святкуємо мій аромат Oudgasm.
Я запросила всіх, кого могла, на цю подію.
Гадаю, мені дуже важливо прийти
й підтримати її,
а також просувати її вперед.
Сьогодні ми з мамою їдемо підтримати нашу подругу Мону Каттан.
-Привіт! -Боже, моя люба!
-Рада вас бачити. Дякую, що прийшли. -І я рада.
Як справи?
Моя мила. Чудовий образ.
Серденько!
Я щаслива бути тут.
-Я така рада. -Вітаю.
-Дякую, янголе. -Я щаслива за тебе.
Після всіх подій у групі
я організувала відпочинок, щоб розслабитися і зняти напругу.
Я запросила всіх, Фархану теж.
Гадаю, вона переборщила й зробила із цього велику драму.
Знаючи Фархану, вона, мабуть, приїде.
Привіт! Як ти? Чудово, що прийшов.
-Вітаю. -А де Данія?
-Їй недобре. -Ні!
Це через погоду чи вона просто засмучена?
Не знаю. Можливо, те й інше.
-Справді? О ні! -Так.
У Данії завжди важкі вагітності, і ми ще нікому не сказали.
Але всі ставлять те саме запитання.
Де Данія?
-Ні, я… -Будь ласка. Зберігай свою думку…
Після того, що сталося на обіді у Роз,
поведінка усієї групи щодо мене змінилася.
Привіт! Рада тебе бачити.
-Я рада, що тут. -Дякую, що прийшла.
-Вітаю. -Дякую, що ти з нами.
Я дуже чекаю цих вихідних.
Відпочинку разом?
Ти приїдеш, так?
Ой, ні.
Люба, приїжджай.
Я планувала звести Ел-Джей і Джовану разом на моєму заході,
але оскільки тут багато людей, вирішити все не вийде.
Сподіваюся, Ел-Джей приїде на ретрит, бо це чудовий момент для неї і Джовани,
щоб почати новий розділ.
Я не знаю. У групі зараз чимало тертя.
І в певному сенсі всі згуртуватися проти мене після того,
що сталося із Джованою.
Я справді не готова до відпочинку на вихідних із ними.
Ми всі хочемо просто єднання й відпочинку.
-Я подумаю. -Тобі варто приїхати.
Я відповім пізніше.
Думаю, зараз чудовий час, аби спробувати все владнати.
Нам усім це потрібно.
-Найкраще… -Я подумаю.
Я ще не вирішила щодо поїздки.
Я про це подумаю.
Може, поїду лише на один вечір. Можливо.
-Чому Данії немає? -Їй недобре.
Що сталося?
Вона просто захворіла, тож приблизно тиждень не виходитиме.
Ага.
Ти жартуєш?
А вона не вагітна?
Вона не вагітна?
-Бліссе! -Ні.
-Що? -Гадаю, вона вагітна.
-Ні! -Данія? Можливо.
Знаєте, як важко зберігати таємницю,
що твоя дружина вагітна?
Я би й прямо зараз сказав Фархані,
але я нікому не скажу, бо ми розповімо всім разом.
Днями я їла рибу поряд із нею,
а вона не могла винести запаху.
-Може, вона вагітна. -Я часто їм рибу.
Отож-бо.
Гаразд, тут щось відбувається.
Гаразд, Зейно, розкажи, що буде на ретриті?
Буде багато розваг.
Спорт, каякінг.
Я надішлю програму. Дещо вже заплановано.
Зейна організувала ретрит щоб добре виглядати перед усіма.
Мені ніяково, що вона запросила мене
після заходу Ібрагіма.
Чому ти запросила мене на захід після всього, що сталося?
Я подумала, що з мого боку ввічливо спитати Зейну особисто
й прямо, чому вона мене запросила.
Мені треба знати.
Я запросила тебе на вечірку, бо я потім про все думала,
і я не хочу загострення — щоб усе перейшло на інший рівень
і з часом стає гірше.
Коли ми з тобою взагалі не вітатимемося,
говоритимемо казна-що позаочі
-й таке інше. -Так.
Я подумала: «Гаразд, нам усім треба розслабитися,
відпочити, провести детоксикацію».
Ретрит для нас — це щоб
відпустити негатив і позбутися поганого.
Як на мене, Фархані це необхідно.
-Ми ладнаємо. -Розслабимося.
-Так. Нумо обіймемося. -Припини.
-То обіймемося? Утрьох? -Ці вихідні для того…
-Боже, твоє вбрання. -Ой, сукня. Боже!
Після розмови із Зейною
я досі не знаю направду, щира вона чи ні.
Але я думаю поїхати
лише через решту моїх друзів у цій групі
Гаразд, друзі. Я дуже вам вдячна,
що приїхали сьогодні до нас.
Я вдячна за вашу підтримку.
Аромати завжди створюють нові спогади
й нові розділи життя.
Ґречно всім дякую.
Ми любимо тебе, Моно!
І я вас люблю.
Усім дуже дякую.
Час усім відпочити й розважитися. Люблю вас.
Дякую. Сердечно дякую.
Вечір склався дуже весело.
Це було надзвичайно цікаво й трохи приголомшливо.
Це був вечір любові й святкування.
Я разом із Махірою зустрінуся з батьком Героіеса.
Я хочу обговорити з ним нашу ситуацію,
а саме, що Героіес хоче, щоб я дозволила Ейдену
їздити до нього і його дівчини.
Сподіваюся, його батько зрозуміє мене.
-Я буду твоєю адвокаткою. -Точно.
-Для мене це ділова зустріч. -Безоплатна адвокатка.
Фархана запросила мене на зустріч із її колишнім свекром,
щоб разом пошукати рішення.
-Гадаєш, він хороший посередник? -Сподіваюся.
Сподіваюся, ми знайдемо остаточне рішення цієї проблеми,
бо я стараюся з усіх сил, а вона вперта.
Сьогодні ми йдемо на обід
із моїм батьком і Фарханою.
Батько тут не живе — приїхав уперше за шість чи сім років.
Подивимось, чи не марно він прилетів.
Сподіваюсь, що ми все виправимо.
-Вітаю. -Вітаю, як справи?
-А ваші? -Раді зустрічі.
-Навзаєм. -Як справи?
Добре, дякую.
Я поважаю батька Героіеса. Хай ми небагато часу проводили разом,
та я завжди його поважала.
Як там Ейден?
-Чудово. -Добре.
Я його давно не бачив.
Ми тут, щоб спробувати знайти домовленість
для цього чудового колишнього подружжя
стосовно їхньої дитини.
Я не мусив заради цього прилітати,
бо ви обоє дорослі люди.
Ви обоє мусите дати одне одному свободу.
І дати свободу дитині.
Я скажу чесно, Фархано,
ти мені до душі, я бачу, як ти будуєш життя і як тобі все вдається.
Ти зробила… Ти неймовірно здібна.
І немає сенсу застрягати в цій кролячій норі.
Мій батько пишається досягненнями Фархани.
Я і сам пишаюся її досягненнями.
Але треба зосередитися на Ейдені,
а не на тому, з ким я чи вона.
Гадаю, це неважливо.
Вона переживає, що коли Ейден із батьком,
то є конкретна людина,
впливу якої на сина вона не хоче,
і вона проти їхнього зближення.
-Бо їй так спокійніше. -Так.
Навіть від початку. Як…
Бо ми постійно до цього повертаємося.
Що дає тобі право казати,
що все має бути так, а не інакше?
Бо я мати.
Фархано, якщо ти й надалі казатимеш, що ти одна маєш право, бо матір,
це неправильно. Він батько.
Фархана наполягає на чомусь відверто нелогічному.
Так, ти матір, яка захищає дитину.
Та є обмеження. Він батько. Як і ти, він має права й обов'язки.
Вислухайте мою сторону.
-Звісно. -Отже,
як він пішов?
Добре, він пішов. Цим зробив мені послугу, бо я щасливіша й моє життя стало кращим.
Але як він пішов — та жінка,
маніпуляції, усі її слова…
Я не хочу, щоб син був там.
-Може, з… -Але це брехня.
Ні, вибач. Це брехня.
Я говорю з твоїм батьком. Дай сказати.
-Будь ласка. -Не кричи, коли тут батько. Спокійно.
Я не зарозуміла,
але не хочу, щоб мій син думав, що в нього дві мами…
Певна, багато матерів зрозуміють мою ситуацію.
Він знайшов ту, кого полюбив, і хоче бути з нею.
У вас є дитина.
Що ви робитимете? Битиметеся?
«Він не може ходити туди». А ти: «Він не може ходити сюди».
Вважаєш, це зрозуміло або корисно для дитини?
От скажи зараз.
Я би зрозуміла, якби то була інша людина.
А із цією жінкою пов'язана історія.
Фархано, припини засуджувати його дівчину.
Не твоя справа, з ким він зараз. Вибач.
Цю людину я досі не бачив. Гаразд?
Ми познайомилися день чи два тому.
І вона хороша.
Гаразд.
Моя колишня дружина познайомилася з новою, вони поговорили
й усе владналося.
Я зрозуміла, що не можу все контролювати.
Я мушу відпустити дещо з минулого
й жити далі.
Може, я з нею зустрінуся й вирішу.
Може, якщо ми познайомимося,
я відчую її настрій,
погляну, яка вона.
Адже я маю допустити її до сина
з її енергією,
а це дуже важливе для мене рішення.
Знаєш що?
Це може бути правильно.
Ти не проти, щоб Фархана з нею познайомилася?
Це для Ейдена. Якщо це вирішить проблему, я за.
Якщо Фархана серйозно налаштована поговорити з моєю супутницею життя
й знайти спосіб покращити життя Ейдена, я готовий.
Тож так. Гадаю я…
Я спробую. Поглянемо, що вона скаже.
Але ти маєш піти без упереджень, відклавши вбік его й почуття.
-Без багажу з минулого. -Добре.
Я про все подумала
й вирішила, що якщо зустрінуся з нею
й побачу, яка вона… Бо я з нею не знайома.
-Те саме стосується й тебе. -Добре.
Без сарказму.
Не розпалюй її, не тисни на мозолі.
-Хай усе буде спокійно. -Добре.
Сподіваюся чогось дійти.
Усі ми робили помилки й маємо що маємо,
але час подорослішати й не чинити, мов діти.
ОБЕРОЇ, АЛЬ-ЗОРА
ОБЕРОЇ АЛЬ-ЗОРА
Сьогодні в нас ретрит.
Ми з Ханною приїхали на курорт у районі під назвою Аджман —
на узбережжі.
Тут багато зелені.
Овва! Це місце підійде для детоксикації цієї групи.
Привіт усім.
Як справи, сонце?
-Як ти? -Ти обрала гарне місце.
-Гарно, га? -Приголомшливо! Я в захваті.
Цьому колу друзів потрібен не лише ретрит,
але це вже початок.
Подивимося, хто приїде.
Фархана приїде.
Вона це нізащо не пропустить. Помре від ФОМО.
Вона казала, що приїде. Побачимо.
Подумавши,
я вирішила, що поїду на ретрит.
Чому? Я зараз у настрої дзену,
у дуже спокійному настрої. Тож я радію цьому.
-Привіт. Як справи? -Агов!
-Привіт! -Привіт!
-Як ти? Добре? -А ти? Так, усе добре.
-Привіт, Зейно. Як справи? -Як ти?
Приїхала Фархана, вона зайшла з Бліссом.
Я така: «Що?»
Бо це не вперше, що Данія не приходить на наші заходи.
-Де Данія? -Дечим зайнята.
Спробує приїхати.
-Що відбувається? Нам варто хвилюватися? -Ні.
Вона точно не вагітна?
-Ми про це вже говорили. -Бо я вже підозрюю.
Гадаю, Данія вагітна.
У мене справді сильне відчуття,
але він не хоче мені казати.
Але я знаю, що не помиляюся.
-Я її наберу. Зараз можна? -Подзвони їй, так.
Привіт, я тут із Сафою, Зейною Фахадом, Ханною і Фарханою.
Мене питають, чому ти не тут.
-Кажу, тобі недобре. -Як ти?
-Добре. -Привіт, як ти?
-Так мило. -З тобою все гаразд?
Ні, не все.
Я просто маю особисту медичну проблему,
про яку зараз не можу відкрито говорити.
Але… Ну так. Зараз у мене так.
Сподіваюсь, це не серйозно.
Сподіваюся, це мине. Ліки мені допоможуть
і все буде добре.
Я прийшла, коли всі розмовляли з Данією.
Я почала хвилюватися, сподіваюся, з нею все гаразд.
-Привіт. -Привіт. Як ти?
-Доброго ранку. -Сподіваюся, буде краще.
Гаразд, кохаю. Скоро поговоримо.
-Бережи себе. -Люба наша.
-Даніє. -І я тебе кохаю.
Що з Данією?
Прихворіла…
Не знаю, коли Данія оголосить, що вагітна. Це вже серйозна справа.
Люди почали хвилюватися.
-Привіт! -Привіт!
-Як справи? -Як справи?
-Салем приїхав. -Привіт.
Привіт, друже.
Деякий час я був не з усіма.
Був дуже зайнятий
і пропустив купу їхніх заходів.
Я скучив за групою і хотів потусуватися з ними.
Дякую вам усім, що прийшли.
Кажу всім: кожному члену групи
я надіслала запрошення.
Чесно кажучи, щодо кількох людей я не впевнена, чи приїдуть вони.
-Не знаю. Ел-Джей приїде? -Ел-Джей не буде.
-Ні? -А Джована приїде?
Джована, здається, вже їде.
Я зробила все можливе, щоб переконати Ел-Джей приєднатися до нас.
Сподіваюся, вона приїде сьогодні.
-Наша група складна. -Це дуже добре.
Так.
У нас було багато злетів і падінь.
Я хотіла, щоб цей відпочинок
став для нас можливістю розслабитися.
Дівчата, я організувала для нас,
коли ви зареєструєтеся й заселитеся в кімнати,
катання на байдарках.
А Ханна влаштував гру в гольф для хлопців.
Нудно.
-Хочеш із нами? -Так.
-Так? -Так.
-Ну-бо! Ні! -Ми перевіримо.
Та ну, вони цілий день робитимуть ось це.
Ібрагім хоче на байдарки з дівчатами.
Це чудовий шанс обійтися без драми,
й добре провести час разом із хлопцями.
-Нам буде дуже весело. -Вип'ємо за це.
-Будьмо. -Будьмо.
Час відпочити й готуватися до греблі з дівчатами
й Ібрагімом.
Я розпакував речі й розслабився,
і настав час для наших розваг.
Вам потрібні рятувальні жилети. І вам.
Ось, беріть.
Я трохи запізнилася.
І одразу прийшла до них.
Спершу вони каталися на байдарках.
Привіт. Я тут.
-Ібрагіме. -Га?
Де Данія? Як думаєш, чому вона все пропускає?
Послухавши, як Блісс говорив по телефону з Данією,
і вона згадала про проблеми зі здоров'ям,
ми всі хвилюємося за неї. Я просто хочу знати, що відбувається.
Уся група ставила мені те саме запитання.
Де Данія?
Мені це набридло. Це стало як тягар, який я мав відпустити.
Данія вагітна.
-Що? -Що?
-Вона вагітна?
Я була шокована.
У нашій культурі навіть її чоловік не має права це оголошувати.
Лише дружина. Це вона вагітна.
Я мала рацію.
Моя правда.
Уперше Фархана мала рацію.
Боже мій!
Моє відчуття було правильним.
Вона вагітна.
Ось що це було.
Але нікому не кажіть. Мені набридло чути: «Де Данія?» Досить!
Досить. Голову прогризли.
Я обіцяв Данії,
але порушив обіцянку.
Я почувався винним, але це полегшення.
Але не кажіть, що я сказав, бо вони розізляться.
Уперед.
Атмосфера приємна.
Приємно бути далеко від тиску, від проблем.
Це дуже добре, справді.
У дівчат байдарки.
А я повів хлопців грати в гольф.
Нарешті спокій.
А для Ібрагіма не мало бути м'яча?
-Мав. -Але він вирішив піти з дівчатами.
Ібрагім зрадив нас і пішов із дівчатами.
-Я вперше граю в гольф. -Справді?
-Гольф? -Так.
Насправді це чудовий спорт.
Він навчає терпіння, відчуття власного часу й простору,
і це так місце, де…
Я звик до чогось на кшталт мотоциклів, «Харлеїв», такого…
-До міці. -Так, до міці.
Я люблю Салема.
Він як старший брат.
Він хоче всім добра.
Гаразд, спробуймо.
О, непогано!
Є три спроби.
Гарний удар.
Ну ж бо!
Хлопці розважаються.
Життя чудове.
Я знаю, що Фахаду треба краще дбати про себе,
тому я хотів дати йому пораду й обговорити це з ним.
Слухай, Фахаде,
Сафа сказала мені:
«Салеме, я хочу, щоб Фахад дбав про здоров'я,
І дуже за нього боюся».
Ми з тобою в одній ситуації.
Ми забагато працюємо й забуваємо про важливіші речі.
Це твої діти, сім'я, твої…
Твої близькі й кохані люди.
Треба змінити все, що є у твоєму житті
й подбати про себе, друже.
Треба дбати про своє здоров'я. Дбати про… Це дуже серйозно, Фахаде.
Іноді ми кажемо: «Усе гаразд, переживемо».
-Не знаю, у мене погані звички. -«Змінимося».
-Так, саме це я і кажу. -Мій спосіб життя, сон, їжа.
Лікар сказав їй:
«За такого кров'яного тиску в нього можливий інфаркт чи інсульт».
-Отакої! -Сафа хвилюється.
-Але він молодець. -Чудово.
Сафа хвилюється за мене
й хоче, щоб я вів здоровіший спосіб життя,
але вона не повинна боятися за це.
Я скоро почну над цим працювати.
Знаєте, хлопці, я пройшов через велику зміну щодо себе й здоров'я.
Треба слухати своє тіло.
Бути щасливим — це найважливіше.
Відчуття любові, родини поряд, а також вдячності.
Ці три речі, над якими я працював. І вони змінили…
-Зміни — це точно. -Моє тіло почало ставати здоровішим.
Я все розумію, бо в мого батька стався інсульт.
Я це розумію.
Це серйозно, він має дбати про здоров'я.
Що найважливіше у житті?
-Дружина й діти. -Але дещо сталося,
що мене налякало. Я написав заповіт.
-Боже борони. -Справді?
Так, бо я маю двох донечок, і якщо зі мною щось станеться,
про них треба дбати все їхнє життя,
є я поряд, чи мене нема.
Я хочу, щоб вони отримали все, що я маю.
Терміну придатності в нас немає.
Неясно. Завтра мене може збити машина. Чи вдарити блискавка. Що завгодно.
Це все одно добре мати, бо в інакше
навіщо це все? Для сім'ї, дітей, дружини.
Але, Фахаде, треба контролювати все, що лише можливо.
Згоден. Я вніс великі зміни. Я ніколи в житті не їв салат.
У нашій культурі
ми не пишемо заповіт перед смертю,
бо не знаємо, хто що вспадкує
і хто зможе як слід керувати домом.
Ця розмова мене дещо засмучує.
Є щасливіші теми?
Я дещо запланував на сьогодні. У мене гарний настрій.
Відколи я повернувся з Кенії, я завжди позитивний.
Час зіграти в гру.
Це класна гра. Зійграймо в мене.
Приходьте всі й беріть своїх дружин.
-Клас. -Зіграймо в цю гру в мене.
-Буде весело. Повірте. -Клас.
Класна атмосфера.
Я подумав, що це можливість розповісти хлопцям про мій план.
Не скажеш, яка гра?
-Таємниця? Гаразд. -Не хочу псувати. Це тимбілдінг.
-Ось, що нам треба. -Гаразд.
Ця гра може змінити всю нашу групу.
Я дуже чекаю на цю гру Блісса.
Сподіваюся, драми не буде.
Чудовий день, хлопці. Дякую.
Я запросив усіх до своєї вілли,
щоб усі прийшли відпочити й розслабитися.
Але ніхто не знає, що вони сьогодні робитимуть.
Вам, мабуть, цікаво чому я запросив вас сюди.
Я хочу подякувати Зейні за те, що організувала для нас цей відпочинок,
а також почала програму ретрита чудовою промовою.
Дякую, що ви тут. Рада, що вам сподобалося.
Перш ніж почати дозвольте сказати, що ми тут робимо.
Починайте тим часом роздавати.
Я хочу, щоб усі написали, що в їхніх серцях.
Тож якщо ви завжди хотіли щось сказати,
але не виходило чи вас не розуміли, ось можливість зробити це.
Я вирішив втілити цю ідею, бо відчував потребу,
щоб хтось привів цю групу трохи ближче одне до одного.
-У мене нічого такого немає. -І в мене.
-Може, почнеш, щоб нас мотивувати? -Так.
-Гаразд, я перший. -Гаразд.
Ми з Ібрагімом уже певний час буцаємося.
Хоча ми все одно добрі друзі,
і, звісно, він дружить із Данією,
і все це теж важлива частина мого життя.
Гадаю, Ібрагіме, ти й без того знаєш, та хочу це сказати перед усіма.
Іноді я вважаю, що ти переступаєш межі.
Бо тобі довіряють таємниці.
І іноді робиш мені боляче.
Звісно, я тобі довіряю, сподіваюся, ти це врахуєш,
і ми надали будуватимемо дружбу, засновану на довірі.
Це чудово, бо ти вразливий.
-Так, це було чудово. -Дякую.
Діджей Блісс написав повідомлення мені,
і я злякалася, що він знає, що я сказав про вагітність Дані.
Я хотів зізнатися, що дав маху.
-Готовий? -Гаразд.
Марване…
Ось і все.
Винен.
Ібрагім винен.
Ібрагім — американські гірки.
Присягаюся,
у мене багато братів, але ти брат, про якого я мріяв.
Я не хочу тебе розчаровувати, але не триматиму це в собі,
бо я всім розповів, що Данія вагітна.
-Вибач. -Ти жартуєш?
Я серйозно.
-Не злися. -Боже мій!
Чесно, без коментарів.
Ти жартуєш.
Я не міг не сказати.
Ібрагіме, ти не маєш права оголосити про таке особисте
про сімейну пару на людях.
-Що? Ми… -Вибач, вони ж питали.
Ми відпрацювали вираз здивування.
Я подивився на Марвана
й побачив, що його поведінка повністю змінилася.
Вибач.
Він зробив таке моїй вагітній дружині, яка зараз хворіє вдома.
Ібрагіме, тримайся подалі від моєї родини.
-Вітаю! -Ура!
Ти просив правду, я сказав. Це твоя ідея.
-Хіба я не казав мовчати про це? -Це ж ручка й папір?
Так. Вони просили, тож я сказав.
Справді? Стрибай у басейн. Я попросив.
У тебе мозок є?
Але ж не користуєшся.
Я вирішила приїхати на ретрит на деякий час.
Якщо чесно, після всього, що відбувалося
між мною і Джованою,
мені здалося, що це гарна можливість просто закрити гештальт
і покласти цьому край.
-Привіт! -Привіт!
-Як справи? -Добре.
-Добре, а твої? -Добре.
Я така рада бачити Ел-Джей.
Дуже сподіваюся, що вона й Джована зможуть поговорити
й просто залишити це позаду.
-Як усі? Привіт. -Привіт.
Що сталося?
Є певна проблема.
А це навіщо?
Це щоб кожен міг висловити
те, що хочете мирно визнати перед будь-ким із цієї групи.
Гаразд.
У мене немає проблем з людьми тут.
Була проблема із Джованою багато років тому.
Я нічого не хочу від Лоджен.
Хай просто тримається подалі.
І я вирішила піти.
-Глянемо, як вона? -Ходімо?
Треба піти до неї.
-Ми вчотирьох підемо за нею. -Я піду.
Ми спробуємо переконати Джовану повернутися
й вирішити, слухати Ел-Джей чи ні.
Зрештою наш обов'язок — виправити це.
-Не хочу з нею говорити, Махіро. -Не треба…
Про що говорити?
-Ти не хочеш її вислухати… -Я…
-І все? -Махіро, що слухати?
У мене немає сил.
Я не можу ні з ким говорити, тому піду до себе.
Джована пішла. Вона мене уникає.
Хай вона не хоче, але я хочу відпустити,
навіть якщо вона не хоче слухати.
Я просто хотіла нового початку,
хотіла обговорити те, що мене обтяжує,
і я просто…
Мені шкода, що так сталося між мною і Джованою.
Я не хотіла її образити. І нікого.
Після обіду в Роз я думала про все, що сталося,
і я не спатиму спокійно, знаючи, що я когось скривдила.
Я не така брудна людина.
Я щиро прошу вибачення,
навіть якщо вона не згодна.
Чесно, вибачення Ел-Джей здалися мені доречними.
Вона проаналізувала себе, проаналізувала свої дії
і зрозуміла: іноді дізнаєшся, що ти помилялася.
Це все, що я маю сказати. Будьмо добрими одне до одного.
Доброта, так?
Те, що Ел-Джей зробила Джовані — це вчинок ворога.
Серйозно, я відчуваю, що Ел-Джей має дві різні особистості.
Просто, знаєш, Ел-Джей, з усією повагою,
ти сидиш отак і кажеш: «А ви…», — те й се,
а ми всі бачимо й знаємо інше обличчя.
Просто ми бачимо один шлях,
а насправді перед нами інша людина.
Ти не можеш судити мене.
-Я не суджу, а бачу. Шок. -Я тебе не засуджую.
Ти любиш судити.
-Ми не засуджуємо одне одного. -Я в шоку.
Знаєш що? Я не ображаюся.
Не треба соромити Ел-Джей.
Спокійний вечір, ми говоримо про позитивні речі.
Я така щаслива.
Ел-Джей приїхала вибачитися перед Джованою, і це був великий крок.
Отже, якщо всі тепер по черзі
говоритимуть про її вади — це не той час і місце.
Мені треба йти.
Можете бути тут, якщо хочете, й ще…
-У тебе вдома? -Так.
Веселіться, побачимося завтра на сніданку.
-Бувай. -До зустрічі.
Я вже наслухався.
Суцільне тертя. Усі нападають на Ел-Джей.
Мені час піти геть.
Я пішов.
Я сказала, що мала сказати, але вони відреагували
з позиції оборони.
Тому я просто поїду, бо це неправильно.
Коли всі пішли,
я відчув потребу з кимось поговорити, хто мене заспокоїть.
Бо я був дуже злий.
І дуже засмучений
Усередині я просто стараюся не розплакатися.
Мені здається, що я на роздоріжжі.
Данія — подруга, та я не хочу…
Я не хочу мати проблеми з Бліссом.
Так.
Я трохи хвилююся про стосунки
між мною і діджеєм Бліссом.
Сьогодні все це було зайве.
Мало мені проблем із дружиною, то тепер і з подругою.
Мені здається, що мій світ руйнується.
Ситуація з Хамдою дуже погана.
Я прокидаюся щоранку й стає гірше.
І Блісс розбив моє серце ще більше.
Його реакція мене шокувала. Адже він мій брат.
Здається, новину оголошено в дещо дивний спосіб.
-Гадаю, тому так. -Він просив правди.
Знаю, але знаєш що? Я тепер думаю,
що місце було не найкращим.
Час був невдалий, і повідомили не як слід, розумієте?
Гадаю, якби Ібрагім сказав особисто,
Блісс відреагував би зовсім інакше.
Знаєш що? Я міг запросто це ще погіршити.
-Це ти вмієш. -Так.
Якщо він це не виправить, мені цього досить, щоб зачинити двері,
бо я вірю, що заслуговую кращого.
Ти чудовий друг, і я впевнена, що завтра все владнається
і все буде добре.
-Дуже на це сподіваюся. -Іншалла.
-Я з тобою. -Дякую.
Я хвилююся за дружбу Блісса й Ібрагіма,
і дуже хочу якомога швидше все виправити
й не дати цьому перерости в те, що нікому не потрібно.
-Дякую. -Я люблю тебе.
Новий ранок, новий день.
Я зібрав хлопців, без жінок.
Я вирішив запросити їх на сніданок
у ресторані біля готелю,
щоб трохи підняти настрій і прибрати важкість.
-Доброго ранку. -Доброго ранку.
-Доброго ранку. Як ти? -Доброго. Як справи?
-Доброго ранку. -Доброго, бро.
-Доброго ранку. -Доброго ранку.
Цього дня я прийшов із добрими намірами.
Я сказав усім «доброго ранку».
Блісс тиців у телефон, хоча бачив мене.
Я не простягнув руку, бо він навіть не дивився на мене.
Із самого початку я відчув, що повітря наповнене напругою.
Отже, чесно кажучи, мене дуже тішить, що ви всі тут
як друзі, як брати.
Дякую.
Через те, що сталося вчора, чесно кажучи, я дуже переживав.
Марване, Ібрагіме, я не хочу вам проповідувати.
Я знаю, що ви дорослі люди.
Розберіться, хлопці.
Дякую, Салеме. Це було дуже
ввічливо,
і я ціную добрі слова
й розумію твої наміри,
але мені нічого сказати.
Мені подобаються поради Салема, але…
Як на мене,
Ібрагім робить вигляд, наче не зробив нічого поганого.
Ми знаємо, що ви близькі.
У вас спільна історія
і я певен, що завжди є спосіб вирішити проблеми.
Не думаю, що в когось із вас були злі наміри.
Коли радієш за людину й у пориванні щось кажеш…
Я теж думаю, що це було з любові.
З любові.
Хіба не іронічно?
Люди, з якими ти побив горщики,
сидять і дають тобі поради про життя, Ібрагіме.
Люди за цим столом
намагаються виправдати те, що зробив Ібрагім.
Майже схоже, ніби вони заступаються за нього.
Він повторює: «Чому ти дружиш із тими й тими?
Ви ж сварилися».
Гадає, що я ненавиджу Сафу бо вона казала, що я орендую машини.
Гадає, що я ненавиджу Зейну, бо були проблеми.
Коли я забуду? Чого ти чекаєш?
Ти справді про це нині говориш?
Ні, бо ти кажеш, іронічно, що у всіх вас…
-Я чіпав Салема? -Ти не чубився з ним в Ал-Улі?
Чого ти хочеш?
Між Салемом і мною в Аль-Улі це сталося,
бо я захищав його ж дружину.
Як можна забути?
Ти що… Я думаю, ти мариш.
Це вже втретє ти випробовуєш мій характер.
-Утретє. -Я забув.
-Ти зробив це в перукарні. -Я забув.
Коли знав, що це Данія запросила мене на боулінг.
-Не чіпляйся до мого характеру. -Як думаєш, чому я…
Бліссе, ти пошкодуєш у секунду,
коли подумав, що зможеш мені нашкодити.
-Якщо ти невдаха… -Ти думаєш…
…це не причина доклепуватись.
Хлопці.
-Шмат лайна. -Ні.
-Ким ти себе вважаєш? -Ні, Ібрагіме!
У довбане обличчя?
-Хлопці! Ібрагіме! -Мені в обличчя?
-Хлопці! -Ібрагіме!
Переклад субтитрів: Ольга Цяцька