Tohle je potřetí, co chceš zničit mou osobu.
- Proč myslíš, že… - Přestaň útočit na mou osobu.
- To, že jsi ubožák… - Proč asi…
…neznamená, že se mnou můžeš vyjebávat.
Kluci!
- Jsi sráč! Kdo si myslíš, že jsi? - Ne, Ebraheeme!
- Tys mě praštil do obličeje? - Ebraheeme!
- Kluci! - Tys mě praštil do obličeje?
- Kluci! Ebraheeme! - Ty sráči!
- Kluci! Ebraheeme! - Ty jeden…
Byli jsme zaklesnutí. Snažili se nás oddělit.
Dorazila dokonce i ochranka.
- Přestaň! - Kdo si myslíš, že jsi?
- Hej! - Kdo?
Byl jsem v šoku.
Nečekal jsem, že se tohle stane.
- Ty zasranej sráči! - Přestaň!
Tys mi dal do obličeje talířem? Ty sráči!
- Přestaň! - Ty sráči!
- Uklidni se, Blissi.
Měl jsem poslouchat ostatní.
Salem mě varoval a já tomu nevěřil.
Dnes byla řada na mně.
Může žárlivost zajít tak daleko? Můj bratr mi chce ublížit?
Zlomil mi srdce.
Všechno se přihodilo tak rychle.
Je to směšné.
Dost!
- Nevracej se. - Nenatáčejte mě.
Včera jsi dráždil hada bosou nohou
a nic se nestalo.
Nemůžeš se vrátit a udělat totéž podruhé
a čekat, že se nic nestane, bráško.
Ebraheeme, nech si to tam.
Každá akce má reakci.
Reakci Marwana vyvolal Ebraheemův čin.
Když jsem to viděl, vybavil jsem si každé slovo, které jsem jim říkal.
To je konec.
Naštěstí to tady skončilo.
Uvidíme, co se dozvíme v nemocnici.
Marwane, ty ani tisíc tobě podobných se nevyrovná Ebraheemu Al Samadimu.
Takže to dospělo do bodu, kdy mi musí ublížit.
Rychle!
Po tom, co se stalo, jsme museli vzít Ebraheema do nemocnice.
Blisse trochu mrzelo, co se stalo.
Marwan se chtěl Ebraheemovi omluvit,
ale já ho zastavil, protože jsem se bál, že se to zhorší.
Marwana to rozhodilo a přišlo mi, že toho lituje.
Sedni si. Pojď se mnou. Sedni si, kámo.
Udělal jsem to, co by udělal každý normální člověk.
Zareagoval jsem.
Ještě jsem se v životě nepopral.
Bylo mi z toho smutno a nevěděl jsem, co dělat.
Marwane, posaď se. Teď ne.
To je v pohodě. Byla to nehoda.
Něco ti řeknu, Ebraheeme,
a poslouchej fakt pozorně.
Možná už ti to prošlo,
ale ne u mě.
Nejsem ten typ.
Ani já, ani moje žena, ani moje rodina.
Ne.
Já tomu nemohl uvěřit.
Vážně se to stalo?
Popírám to.
LESK DUBAJE
DŮM MARWANA A DANYI
Po tom, co se stalo, jsem měl pocit, že už tam nemůžu být.
Tak jsem si řekl, že pojedu domů a povím to Danye.
Ahoj.
Sedni si.
Netěším se na rozhovor s Danyou.
Vím, že to bude bolet,
ale radši jí to řeknu já než někdo jiný.
Je dobře, že jsi nejela.
Měla jsem v ruce mobil
a všimla si,
že si mě Ebraheem všude zablokoval.
Co se stalo?
Kde mám začít?
Včera jsem ti volal, co udělal na setkání.
Tak strašně mě zklamal.
Vše bere jako vtip.
- Včera ti nevolal? - Vůbec.
Nepsala jsem mu, protože jsem mu už všechno řekla.
Lámu nad ním hůl.
Když ho požádám, aby to nikomu neříkal,
tak to platí bez výjimek.
Nikomu je nikomu. Jako by mě někdo bodl do srdce.
Vzal něco tak krásného, tak posvátného, co já a Bliss máme
a vypustil to, jako by o nic nešlo.
Neuvěříš, co se dnes stalo.
Povídej.
Marwane?
Povíš mi to?
Snažím se. Snažím se jí říct, k čemu přesně došlo,
ale nemůžu to vyslovit.
Proč brečíš, Marwane?
- Co se stalo? - Bude to znít naprosto šíleně.
Kluci si spolu vyrazili na snídani
a nakonec dorazil i on.
Čekala bys, že přijde s ocasem mezi nohama a hlavu skloněnou.
Ne, přichází s úsměvem,
dobře naložený, baví se, žádné výčitky.
Fahad, Hanna a Salem,
ti tři, které vždy nejvíc pomlouval,
mu teď dávají rady do života, jak to dělat.
A já řekl: „Není to ironie, že tihle tři tady u stolu ti teď radí, jak být lepší?“
A on vstal.
Jen položil ruku na stůl a všechno shrnul.
Zareagoval jsem. Nevzpomínám si.
Drapl jsem cosi a hodil to po něm.
Začal šílet. Tři lidé ho nedokázali udržet.
Tohle jsem od Ebraheema vůbec nečekala.
Bliss je velmi mírumilovný člověk.
Není snadné ho takhle vytočit.
To je takový hulvát.
Odhalil moje tajemství, žádné výčitky, žádná omluva.
A k tomu se s tebou popral.
Není při smyslech.
Vůbec ne.
Mrzí mě, že se to až tak vyhrotilo. Nenapadlo mě, že se to stane nám.
Myslela jsem, že jsme si blízcí. Byli jsme jako rodina.
Stres je to poslední, co teď potřebuju.
A pak se semele tohle. To mě opravdu stresuje.
Mrzí mě, že se ti to stalo.
Nevím, kde jsme udělali chybu,
že se vyšrouboval k takové nenávisti vůči tobě.
Byli jste si tak blízcí. Jako bratři.
To není můj bratr.
Ne.
Je to mnohem bolestivější, protože jsme si byli tak blízcí.
Ale nemyslel jsem si, že to udělá ve svém kruhu.
Myslím, že je čas ukončit show.
Pusťte titulky.
Kamarádi či rodina se takhle nechovají.
- Miluju tě. - A já tebe.
Zvládneme to, neboj.
Věřím ti.
THE OBEROI – AL ZORAH
Je poslední den našeho pobytu.
Na závěr tohoto hektického víkendu
jsem se rozhodla pozvat skupinu
na oběd na pláži.
Můžeme se rozloučit
a vyrazit domů.
- Takový relax tu, že? Atmoška. - Jo.
Po tom, co se stalo na snídani,
jsme vzali Ebraheema do nemocnice.
Bliss a Salem odjeli dřív. Nemohli s námi jít na oběd.
Přijde Ebraheem a Bliss?
Ebraheem a Bliss…
Kde jsou? Nepřijdou?
Hanna a Fahad řekli Safě a mně, co se stalo
na snídani mezi Blissem a Ebraheemem.
Bliss odjel.
- Odjel? - Jo.
- Fakt? - Práce? Nebo…
Jo, chtěl se podle mě vrátit za Danyou.
- A Salem? - Jo, kde je Salem? Ani on nepřijde?
Nepřijde.
Ebraheem je nezvěstný a Bliss a Salem jakbysmet,
tak mi vrtá hlavou, co se děje.
Usmířili se aspoň dneska?
Ne, právě naopak.
Ebraheem.
- Ahoj! - Ahoj!
- Jak se máš? - Ahoj.
Chyběl jsi nám.
- Jak se máš? - Dobře a vy?
- Jak to jde? - V pohodě.
- Jo? - Jak se cítíš?
Dobře.
Ne, co se stalo? Vážně.
Ebraheem dorazil a přišlo mi, že se něco stalo, takže…
Takže Salem, Hanna a Fahad a já
jsme snídali s Marwanem.
A Salem to otevřel.
Řekl: „Víte, jste jako bratři, a nestojí to za to být na sebe naštvaní.“
A Fahad řekl něco podobného a Hanna řekl to samé.
A on odvětil: „Překvapuje mě, že vy tři obhajujete někoho,
s kým jste sami měli problém.“
A já: „Bliss, to je potřetí, kdy útočíš na mou osobu.
Jako bys mě zpochybňoval a ty to víš přesně.“
Tak jsem se naštval.
Vstal jsem od stolu a udělal tohle, zničehonic.
A pak asi dostal strach. Vzal talíř a hodil mi ho na hlavu.
- Panebože! - Co prosím?
- Ale ne! - Podívejte se.
- Bože! - Cože?
To není možný!
- Panebože! - S talířem?
S největším talířem.
To je strašný.
Jsem v šoku.
Je tam rána a krev.
To bylo děsivé.
Krvácení nepřestává.
Ne. Panebože.
Na chvíli jsem si v duchu říkala,
že Ebraheem musel Blisse vyprovokovat, protože Bliss by tohle nikdy neudělal.
A myslím, že se to takhle stalo.
Co se stalo, když rozbil ten talíř?
Ztratil jsem vědomí, nevím.
Vím jen, že jsem se na něj vrhl a chtěl ho roztrhat na kusy.
Nechci dělat ukvapené závěry o Blissovi,
dokud nebudu znát i jeho verzi příběhu.
Emoce se vymkly kontrole.
Je to moc.
- Opětoval jsi ránu? - Ale…
Snažil jsem se a Fahad, Salem a Hanna mě drželi.
Kvůli tomu, co se včera stalo?
Nemyslím si. Podle mě se to hromadí.
Nebylo to zčistajasna.
To to v sobě takhle držíš? A k čemu?
Protože žárlíš? Protože jsi 42letý DJ?
No a co, že je DJ?
Když někdo jako Ebraheem se mnou chce kamarádit
a pak o mně za zády mluví, to je nepřijatelné.
Ale tohle je jen znamení toho,
jak zle to s Blissem dopadlo.
Je toho mnohem víc. Problém je hlubší.
Snažil jsem se mu to říkat. Mluvil o tom se Salemem,
ale nikdy nepřišel za mnou.
Ani na vteřinu si nemyslím,
že měl v úmyslu trefit tvůj obličej nebo oko.
Z Ebraheema bylo cítit, že byl napadený a raněný.
Mluví z frustrace a vzteku.
Nechtěla jsem brát v potaz nic z toho negativního, co říkal.
Když jsi navztekaný, někdy zapomeneš, co děláš
a musíš se uklidnit, své činy. Ty jsi…
Musíme být zodpovědní za naše reakce.
Ebraheem se může vyjádřit. Je dospělý. Může říct, co má na srdci.
Je dotčenou stranou.
Ale zároveň Ebraheem ví, která tlačítka zmáčknout,
aby vyvolal reakci u určitých lidí.
Jak to ovlivní tvé přátelství s Danyou?
O to nejde. Jde o to, že ani Danye nechci říct, co se stalo.
Ať jí řekne svou verzi.
Nechci být mezi nimi. Jsou manželé. Mají děti.
Chci se držet co nejdál. Už jsem je oba zablokoval na Instagramu.
Nechci je vidět ani to řešit.
Ale ukázal jsi mi, jaký jsi.
Danya nezná mou verzi.
A moc se netěším, až jí to budu vykládat.
Určitě se postaví na mou stranu.
Ale Ebraheeme, nemůžeš vždycky ze všeho vyvolat scénu. Teda…
- Musíš to uklidnit. - Ne, to jsem chtěl…
Jwano, včera jsem to uklidnil. Viděli jste to.
Mám teď o tebe strach.
A o Danyu, protože je těhotná.
- Blokace ji mohla naštvat. - Té nic neřeknu.
A možná bys jí měl prostě napsat a říct jí…
Napiš jí: „Přísahám, že jsem nic neudělal.“
Dobře, Ebraheeme, zavoláš jí?
Představ si… Představ si, že to zvedne Marwan.
Nebere to.
Danya to nezvedla.
Chci s ní mluvit a uklidnit ji a říct jí, že je všechno v pořádku,
aby se nestrachovala a že jsme jako rodina.
Vyřešíme to spolu.
To jsem chtěl říct, ale ona mi to nedovolila.
Dá se to napravit, Ebraheeme?
Když udělám rozhodnutí ve věcech týkajících se mé pohody, je to konečné.
Jaké rozhodnutí?
Být od něj co nejdál.
Škoda je napáchána. O to jde.
- Něco rozbil… - Nejde o nenávist.
Jde o bolest, která přetrvává po tom, co bylo řečeno a uděláno.
Prošla jsem si tím, čím si prochází on.
Podobně jako můj problém s Loujain. Hádat se je hloupé,
ale kvůli čemu se hádáte, to není hloupé.
Nevím, co se včera po mém odchodu stalo. Byla jsem naštvaná, tak jsem odešla.
Ne proto, že tam byla.
Naštvalo mě to, protože ji mám ráda.
Vážně.
- Přijde mi, že jsi jí odpustila. - Ano, věř mi.
Můžeš s někým zpřetrhat vztahy, ale nemůžeš je nenávidět.
Ale do této situace dostala sebe i nás jen ona.
Proč je zradit pro některé tak snadné? Nic za to nestojí.
Hodnota nepochází z peněz.
Peníze nikdy nikoho neudělaly, to děláme my.
Tak se tím nenech strhnout.
Jestli chceš mír, najdi ho uvnitř. Pracuj na sobě.
- To je pravda. - Uvnitř.
Peníze pro mě člověka nedefinují.
Důležitý je charakter.
Niterná lidská osobnost je to, na čem mi záleží.
- Jwano, milujeme tě. - Děkuju.
Vím, že čas všechno zahojí.
Jo. Každopádně.
Holky, chci vás pozvat na pyžamové setkání.
Pyžamová párty!
- Je to jen pro dámy. Samozřejmě. - Bude polštářová bitva?
- Dobře. - Pošlu vám pyžama.
Přijde Loujain?
Panebože, to by bylo parádní.
Je mi z toho fakt smutno, že Jwana a LJ si to spolu nedořešily.
Snažně doufám, že se zase budou kamarádit, protože potřebují zalepit a napravit věci.
Děkuju, že jste sem dorazili.
- Bylo to akční. - Díky bohu.
A mrzí mě, že některá přátelství utrpěla nějaké rány.
Čas vše zahojí.
Díky, Zanzoun.
Náš pobyt je u konce.
Myslela jsem, že na něj potřebujeme vyrazit,
abychom pročistili vzduch a někteří se udobřili,
ale nevyšlo to podle mých představ.
PLÁŽ SUNRISE
Vzhledem ke všem dramatům ve skupině
jsem se rozhodla stáhnout do ústraní,
protože nereprezentuje, kdo jsem.
Přišlo mi jako dobrý nápad si s dětmi udělat piknik u moře,
kde spolu můžeme strávit výjimečné chvíle.
- Ty brďo! - Ty brďo!
- To je hezké. - Líbí se ti to?
- Jo. - Jo? Vybrala jsem naše oblíbené barvy.
Díky.
- Mám tě moc ráda. - Je to naše randíčko.
Děti ze mě dokáží dostat to nejlepší.
A když jsem s nimi, jsem ve svém živlu.
Jsou můj svět, jsou mou skálou, jsou mým vším.
Máme piknik na pláži.
- Na zdraví. - Na zdraví.
Na zdraví, Talio.
Velmi dobře. Na zdraví.
Takže…
budeš se jednou vdávat?
Dcery jsou mé nejlepší kámošky. Čím jsou starší, tím je komunikace jiná.
Jasně, že se vdám za osobu, kterou schválíte.
Budu se brzy vdávat?
Ne.
Ať už si vezmu kohokoli,
bude to někdo, koho přijímáte a máte rády.
A musí vás taky milovat jako vlastní.
Zasnoubení bylo odvoláno.
Už nejsem zasnoubená.
A teď jsem ve vztahu se svou rodinou a sama sebou.
Mám se vdát?
- Jo. - Za toho pravého.
Jo, ale taky záleží na tom, jestli jsi s ním šťastná.
Miláčku!
Nejen, jestli jsme s ním šťastné my.
Jsem na své holky tak hrdá a…
Protože jsem měla hodně složitý vztah s matkou,
snažím se jim dát, co jsem sama s matkou nezažila.
Přijde mi, holky, že už nejste jen moje dcery.
Jste mé nejlepší kámošky.
- Protože jsme. - Dělám spoustu chyb.
Víte, máma není dokonalá.
Chci, abyste věděly, že se všichni učíme ze svých chyb.
Důležité je, abychom se zlepšovali.
A vy, holky, chtějte, abych vždycky byla lepší verzí sebe sama.
Upřímnost je u dětí velmi důležitá.
Po hádce mezi mnou a Jwanou
jsem hodně dospěla.
Teď mám pocit, že je čas to nechat být.
A čas to vyléčí.
Mám pro vás malé překvapení.
Jen maličkost.
- Tady máš, Talio. - Děkuju.
Jsou to naše iniciály.
Protože víte co?
Prožily jsme toho tolik,
jen my tři, samy.
A zvládly jsme to.
Tohle je ten nejlepší dárek, co jsi mi kdy dala.
- Vážně? - Jo.
Říkávám: „Slib mi, že mě nikdy neopustíš.“
- Nikdy. - Slib mi to.
- Protože já tě nikdy neopustím. - Slibuju.
Někdy se na ně na chvilku dívám
a zastavím se.
A vzpomínám na dobu, kdy se narodily.
A teď se na ně dívám a jsem z toho úplně…
Dojatá, že mě zaplavují emoce.
Myslím to vážně, když říkám: „Navždy spolu.“
THE DUBAI EDITION HOTEL – CENTRUM
Po všem, co se událo,
jsme se s Danyou rozhodli, že bude lepší, když svoláme skupinu
a odvyprávíme jim naši verzi.
A taky jsem chtěl,
aby tam taky byli Hanna, Fahad a Salem.
- Ahoj. - Jak se máš?
- Jak je? Fajn? - Jo.
Po odjezdu jsem se dozvěděla, co se stalo mezi Blissem a Ebraheemem.
Dneska se uvidíme s Blissem.
Řekl, že se podělí o jeho pohled na to,
co se přihodilo s Ebraheemem.
Danyu uvidím poprvé od té radostné zprávy, bez ohledu na způsob oznámení.
Chtěla jsem jí poblahopřát, proto nesu kytici.
- Gratuluju. - Milé.
- Jen malý… - To je hezké.
Moc hezké.
Ahoj, drahý. Jak se máš?
- Dobře. - Dobrý?
Holky.
- Gratuluju. - Gratuluju.
- Díky. - Jo, jak se cítíš, Danyo?
Není mi dobře. Je to těžké. Není to snadné.
Měla jsi to tak i předtím?
- Jo, u všech. - Páni.
Jo. Plánovala jsem vám to všem oznámit.
Když jsem zjistila, jak jste se to dozvěděli, tak mě to naštvalo.
Ale vážím si toho a děkuji vám.
Díky.
Blahopřejí mi a já tam sedím a hlavou mi běží,
že to neměli zjistit takto.
Došlo mi, že do této situace by mě dostal můj nepřítel, ne můj nejlepší kamarád.
Díky, že jste dnes přišli.
Určitě jste už všichni slyšeli, co se stalo.
Je to hrozná situace
a nemám z ní vůbec radost.
A je pro mě důležité vám říct, jak jsem to viděl já.
Od Farhany vím,
že Ebraheem zahrál hotový divadlo a napovídal jim lži.
Všem ho bylo líto,
ale to je v pohodě.
Všem povím, jak jsem to prožil já.
To nic, kámo. Tohle je život. To se stává.
Bůh tě staví do takových situací, aby ses poučil a život půjde dál.
Marwan je otřesený a velmi rozrušený,
protože je toho na něj moc.
Snaží se to vysvětlit. Je cítit vztek a zášť.
Řekl vám, že trochu zatřásl stolem a já se naštval a něco po něm hodil.
Je to naprostá lež.
Vstal, bouchl do stolu a všechno, co na něm bylo, na mě poslal.
Jsem ráda, že Bliss řekl svou verzi celého příběhu,
což je podle mě důležité.
Mám pravdu, nebo ne?
Každá mince má dvě strany. Podle Blisse
nepraštil Ebraheem jen tak do stolu. Ne.
Shrnul všechno na stole.
Ty dvě historky jsou úplně jiné.
Večer předtím vyzradil naše nejcennější tajemství.
Chtěli jsme vám o tom říct sami. O miminku.
Co byste udělali? Řekněte mi to.
- Víš, jaký je Ebraheem. - Ale to není správné…
- Není to nic niterného. To neměl říkat. - Ne.
Je tu zdraví a život dítěte.
-Život ženy. - Chtěli nám to říct.
Ale to není správné. Ne, zlato.
Miluju Ebraheema, ale pořád jsou hranice, které by se neměly překračovat.
Je tak osvěžující vidět, že máte na Ebraheema jiný názor teď,
když v posledních letech
jsem to od Ebraheema schytávala zleva, zprava,
- a nikdo o tom ani nemluvil. - Máš pravdu.
A pak jsem vypadala jako zlá
a já nejsem tou, kterou jsem.
Jejich přátelství bylo založené na tom,
že Zeina je nepřítel.
Ale když už Zeina není nepřítel,
v čem spočívá jejich přátelství?
Blissi, chápu. Je to ponižující,
ale odráží to jeho špatné chování.
Je nezralý. Jeho chování je směšné.
Všichni vědí, že Ebraheem umí být pěkný hajzl, ale čím jsi mě zklamal,
to bylo to bouchnutí.
Jak tě znám, nebyl to záměr.
Byla to reakce.
Nechtěl jsi mu ublížit.
Ale musíš mít větší kontrolu nad sebou.
Ebraheem je blázen.
Ale je tohle způsob, jak začít řešit takové situace?
Ne, není, kámo. Takhle se nemáš chovat.
Marwanovi to nevyčítám, protože reagoval na akci
a přeju si, aby si oba sedli, vyřešili to a napravili to.
Je to malý problém a já se za každou cenu budu snažit jim pomoct to napravit.
Počkáme, až vychladnou a uklidní se to
a pak uvidím, jak to mezi bratry napravím.
Až do té chvíle jsi byl oběť.
Ale v moment, kdy jsi hodil ten talíř, se to změnilo.
Teď musíš vymyslet, co uděláš dál.
Vím, co mám udělat. Nesmím se obklopovat takovými lidmi.
Cítím se hrozně, ale nedovolím, aby se to opakovalo.
Nevpustím si do života lidi, co mě vytáčí.
Blissi, naprosto tě chápu proč jsi z obojího naštvaný…
Ale myslím, že se oba máte rádi
a zbytečně se to vyhrotilo.
Musíte přijít na to, jak to vyřešit,
protože přece nezahodíte tak velké přátelství.
Nejsem tu od toho, abych rozhodla, kdo má pravdu,
nebo kdo je ten zlý.
Myslím, že by se měli omluvit navzájem.
Blaženost, to, že se teď cítíš zle,
je potvrzením toho, že takový nejsi.
Jak jsem viděl Blisse,
přišlo mi, že hodně lituje,
protože je jasné,
že by neublížil ani mouše.
Skutečnost je taková, že nejde naplánovat, jak zareagujete.
Je to reakce.
- Život jde dál. - Jo, přesně.
Nemůžete to nechat dlouho doznívat.
- Díky, Fahade. - Díky.
Vím, že to způsobilo dost…
napětí a rozpaků ve skupině.
Chtěl jsem vysvětlit, jak to vidím já.
Bylo mi jedno, kdo chce podpořit mě nebo jeho.
Já znám pravdu.
Vím, co jsem udělal a vím, co zastávám.
- Tak se uvidíme na vaší oslavě výročí? - Jo.
- Gratuluju. - Děkujeme.
Plánovali jsme oslavu našeho desátého výročí.
Ale po tom, co se stalo, jsem si říkal, že to trochu změníme.
A až dorazí, řekneme jim,
že to je nejen oslava desátého výročí,
ale taky odhalíme pohlaví miminka
a Ebraheem stále není pozvaný.
DŮM JWANY KARIM
Po dramatu ve skupině je pyžamový večírek přesně to, co potřebujeme.
Moc se těším, že sem dorazí holky.
Připravila jsem kaviár a peří.
Už se nemůžu dočkat.
Bože! Jsi tak rozkošná.
Ráda tě vidím. Máš to tu hezký. Úplný pokojíček snů.
Líbí se mi nápad udělat pyžamový večírek.
Je fajn být jen s holkama. Fakt to teď potřebuju.
Ahoj, holky.
Ahoj, jak se máš?
Vítejte.
Každý ví, že když pořádám akci, musí to být dokonalé.
Jsem ráda, žes přišla.
- To kvůli tobě. - Fakt? Žeru tě.
- Ahoj, holky. - Ahoj.
- Ahoj.
- Čau - Ahoj, jak se máš?
- Ahoj, Safo, jak je? - Ahoj.
Takže dnes poprvé za několik měsíců
přišla Farhana a pozdravila mě. A taky se optala, jak se mám.
Považuju to za omluvu. Jedeme dál.
Musela jsem si sednout zády k tvé šatně, protože jinak bych…
- Mluví se mnou. - Jo.
To je půlka mé sbírky.
Druhou půlku mám v jiném domě v zahraničí.
Když jsem teď na nematerialistické cestě,
jak můžete přede mě takhle vystavit Birkinky?
Takže, holky,
rozhodla jsem se pro lehké občerstvení.
Miluju kaviár.
Tak fajn. Víte, jak moc ukecané mám sponky
a podobné věci, tak jsem vám všem taky nějaké přinesla.
Super!
Kdykoli mám na hlavě sponky, tak se mě lidi ptají, odkud jsou.
Takže jsem každé holce vybrala sponku přímo pro ni.
Takže Mahiřina. Protože jsi teď čerstvě nezadaná…
Tu mám sponku, která říká dvě věci:
„Přidej si mě“ a „Bez šance“.
Když se ti bude líbit, dáš si „Přidej si mě“, a když se ti nebude líbit,
dáš si „Bez šance“. To je pro tebe.
Miluju Safu. Je tak roztomilá.
Samozřejmě tu mám dárek k porodu.
- Samozřejmě. - Děkuju.
„Vem mě na nákupy“ a „Bez šance“.
Díky, zlatíčko.
„Jdeme na to, zlato“ pro tebe.
- Nejmotivovanější osoba. - Co?
- „Kup mi Birkinku“ pro královnu Birkinek. - Děkuju.
- Úplná Safa. - A „Přidej si mě“ pro influencerku.
- Pěkný. - Je tam „Přidej si mě.“
Safa mi dala sponku. Chce to asi urovnat.
A mám pocit, že to musím nechat plavat. Konec. Je po všem.
Dala jsem jí lekci. Aspoň doufám.
Co tvůj muž, když jsme odjeli?
Byl dost rozrušený…
- Je to na něj moc. - Já vím.
Šlo to vidět…
Pro chlapy je těžké plakat.
Když plakal, rozrušilo mě to.
Doma taky párkrát brečel. To je asi poprvé, co ho vidím brečet.
Je to pro něj opravdu náročné.
A pro mě taky. Vidět jak tím prochází.
- Pro tebe je to taky těžké. - Velmi.
- Jsi mezi manželem a nejlepším kámošem. - A obchodním partnerem.
A obchodním partnerem. A jsi těhotná a už máš splašené hormony.
Jo.
Uvízla jsem mezi svým životním partnerem,
mým manželem, otcem mých dětí
a mezi svým obchodním partnerem a nejlepším kamarádem.
Teď nemyslím na naše podnikání nebo někoho jiného,
teď myslím jen na manželovu pohodu.
Je smutné, kam se to dostalo.
Myslím, že to bylo za celý můj život asi to nejhorší, co mi kdy udělal kamarád.
- Vážně? - Ano.
V mém životě.
Bylo to jako bodnutí do srdce.
A vážně mi to ublížilo
a někdo by mohl říct: „No a co? Je to jen těhotenství.“
Ale pro mě to bylo důležité. Požádala jsem ho několikrát, aby o tom nemluvil.
Proč myslíš, že nám to řekl?
Nemohl ustát to, že budu centrem pozornosti
a chtěl mi to zkazit.
To je jediné vysvětlení, jiné mě napadá.
Ebraheem nesnese, aby jiní
měli šťastný život, šťastné manželství.
Vždycky snil o miminku
a nemá stabilní vztah.
Jaké jiné vysvětlení to může mít?
Takže holky, dobře.
- Čas na zábavu. - Prosím.
- Ano. - Dobře?
Připravila jsem malé překvapení na uvolnění nálady.
Nechám je se hravě vyřádit.
Bojuj.
Naprostá šílenost.
Žádné naše setkání se neobejde bez bitky.
Byla to paráda.
Mám peří v puse. Nemůžu…
Dnes se potkávám sám s Ebraheemem
a zkusím vypátrat, jak toto přátelství napravit,
i když se roztříštilo na kusy.
TAMOKA DUBAJ
- Ahoj, drahý. - Ahoj.
- Vítej zpátky. - Děkuju.
- Jak se máš? - Dobře.
- Jak to jde? - V pohodě.
- Jsi v pořádku? Určitě? - Jo.
Nedávno jsem varoval Ebraheema a Marwana, ale bohužel si to nevzali k srdci.
Mysleli si, že je poučuju nebo jen předvádím svou životní zkušenost.
Ale oběma dvěma došlo, že mají mezi sebou nahromaděné problémy už delší dobu.
Naštěstí to nebylo horší.
Ebraheeme, znáš mě. Já nic necukruju.
Objevila se varovná vlajka, víš?
Protože jsem viděl, že je naštvaný, ale drží to v sobě.
Viděl jsem to. Myslel sis, že žertuju.
Ten den nám řekl,
že máme otevřít svá srdce a říct pravdu.
A já dodal, že je třeba si přiznat chybu.
Všechno, co říkáš, Ebraheeme, není příčinou.
- Já… Ne. - Byl jsem tam a viděl vás oba.
On mě zná.
Když po mně někdo vyjede, udeřím desetkrát víc.
Jsem ten nejlepší přítel, co můžete mít,
ale zároveň dokážu být i tím nejhorším nepřítelem.
Přesvědčuje ostatní, že Ebraheem mi chce zničit manželství.
Což není pravda. Už je zničené.
Nepotřebuje, abych ho ničil.
Upřímně, Bliss mě vždycky obviňoval z manželských problémů.
Chci, aby Bliss a Danya pochopili, že se snažím ze všech sil
zachránit jejich vztah.
Celé to bylo špatně, kámo.
Nemělo to být vůbec takhle agresivní.
- Já byl ten agresor? - Ne. Všichni. Oba, kámo.
- Saleme, já… On… - Oba.
Vstal jsem od stolu a odešel jsem. Odcházím.
Ne, Ebraheeme.
- Při odchodu… - Jo.
…jsi všechno smetl na Hanna a Marwana. Všechno.
Takhle. Poslal jsi to tam vše.
- Možná mi to uklouzlo, ale ne… - Ne.
Věř mi. Přísahám Bohu, že nelžu.
Nevyprovokoval tě.
Reagoval tak, že hodil zpátky, co na něj spadlo.
Copak ses neviděl?
Viděl jsem tě letět, kámo.
Mě?
Ebraheem mi přišel zmatený.
Přišlo mi, že ještě úplně nezpracoval, co se stalo.
Vysvětlil jsem mu to jasně.
Neomluvil se.
Mohl říct: „Promiň. Neměl jsem ti dát talířem po hlavě.“
- To řekl. - Ne.
- On… Ne. - Přísahám, že jsem ho neslyšel.
Brečel: „Co jsem to udělal?“ Přísahám Bohu.
- Fakt? - Přísahám Bohu.
Salem se mě snaží uklidnit.
Je to moc chytrý člověk.
Ví, že když mi to bude říkat,
přiměje mě si to ještě rozmyslet.
Nijak mě nezpracovával.
Takový v jádru nejsi. A není to jen o Marwanovi.
Teď takhle reaguješ na všechny. Překvapilo mě tvé jednání k Hannovi.
Co se to s Ebraheemem děje?
Všiml jsem si, že s kýmkoli se Ebraheem poslední dobou pohádal,
končilo to fyzickou potyčkou.
Je nad slunce jasné, že má osobní problémy.
Možná mu to skřípe s manželkou.
To by se mu mohlo vymstít, kdyby se to nevyřešilo
a mohl by tak přijít o všechny přátele.
Co teď uděláš se svým podnikáním?
No, teď se o něj starají zaměstnanci.
V nejhorším případě řekne, že jde od toho.
Uděláme to velmi civilně. A rozdělíme se.
Jestli si ceníš mého přátelství, zkusím to spravit.
K rodině se nikdy neotáčí zády.
Tečka.
Bál jsem se o to bratrské pouto, které všichni obdivovali,
že by ho mohlo zpřetrhat něco tak triviálního, co se dá rychle spravit.
- Dobře, kámo? - Dobře.
Upřímně, Salem je jako starší bratr. Hraje v mém životě zásadní roli.
Řekl mi věci, které jsem o Blissovi nevěděl.
Pořádám překvapení pro mou matku,
uvedení podniku, který jsem pro ni založil.
Pozval jsem všechny a doufám, že tam budou Danya a Bliss.
Máma nám vždycky pekla dorty.
Dokázala udělat dort opravdu z ničeho.
Tak jsem se rozhodl otevřít firmu s názvem Dorty tvojí mámy.
Neví, že to dělám.
Ukázal jsem jí logo a tak,
ale neví víc. Bude to překvapení. Bude překvapená.
- Koho zveš? - Všechny.
Všechny? Marwana a Danyu?
Nechovám k nim zášť. Nejsem takový.
- Díky bohu. - Pozvánka je pro všechny.
Po rozhovoru s Ebraheemem mi přišlo, že je ochotný to urovnat
a jakmile jsem to ucítil, tak jsem si řekl, že to díkybohu dopadne.
Marwan se musí uklidnit.
Založila jsem nový podcast s názvem Meet My Friendz.
Dnes jsem do podcastu pozvala Zeinu,
protože ji chci lépe poznat jako člověka.
- Ahoj. - Ahoj.
- Dík, že jsi přišla. - Díky, zlato.
- Díky za pozvání. - Jak se máš?
Farhana se k nám taky přidá.
Po událostech mezi Zeinou a Farhanou, jsem si řekla, že pozvu i ji,
abychom se poznaly hlouběji.
- Ahoj. - Ahoj, holka. Jak se máš?
- Jak se máš? - Dobře, zlato. Jak se máš?
Držím rozestupy.
Pozdrav pěstí.
Vždycky vidíme to tvrdou, arogantní, nepříjemnou stránku Zeiny.
Zajímalo by mě, jestli umí změknout a ráda to zjistím.
Je to trochu divný, že to teď děláme,
když tvé přátelství je v krizi.
Já vím. To je ale zvrat.
Teď jsem pocítila, jaké je mít Ebraheema za nepřátele.
Nikdy nebyl můj nepřítel, takže už vím, jak se cítíš.
- Teď vidím víc toho, co jsi ty viděla. - Viděla. Jo.
Protože je velmi snadné sledovat tu situaci,
- když v ní nejsi. - Jo.
Dobře, zkouška. Řekni něco, Zeino?
Test.
Všechno v pohodě? Dobře.
Takže tři, dva, jedna.
Vítám vás u dalšího dílu podcastu Meet My Friendz.
Dnes mám dvě speciální hostky.
S jednou se kamarádím už déle
a s druhou jsme se nedávno poznaly
a rozvíjíme přátelství.
Zeina a Farhana.
Vítejte.
- Díky. - Díky.
Pojďme se nejdříve trochu lépe poznat.
Chci začít s tebou, Zeino.
- Jaké bylo tvé dětství? Dospívání? - Vyrůstala jsem v Libanonu.
Jsem prostřední dítě
a kvůli válce v Libanonu
trpělo mnoho rodin finanční nestabilitou.
A protože jsem vyrůstala v atmosféře strachu,
kdy dnes mám domov,
zítra nemám domov,
slíbila jsem si,
že nikdy nechci být na nikom v životě finančně závislá.
Nejsem z bohaté rodiny.
Uvedu příklad.
Nejezdili jsme na dovolenou.
Nikdy jsme nechodili jíst do restaurací.
Neměli jsme finanční stabilitu
a věřím, že moji rodiče dělali, co mohli.
Jo, prošla sis těžkostmi a bravurně jsi to zvládla.
Zeinin příběh z dětství je dost emotivní.
Víte, když si někdy v životě prožijete takové situace,
přiměje vás to být velmi silnými.
- Farhano, řekni nám o svém… - O mém dětství. Jo.
Vyrůstala jsem ve velmi semknuté a skromné rodině.
Táta pracoval. Máma pracovala.
Moje starší sestra taky pracovala.
A proto zastávám posílení postavení žen, protože jsem viděla, jak sestra…
Hodně obětovala práci a…
dělala věci pro nás.
Jsem na sebe tak hrdá, ale přijde mi, že bych mohla dělat víc.
Chci se vybičovat dělat víc.
A doufejme, že jednoho dne, až Aydin vyroste,
bude na mě taky hrdý.
Nechci, aby si Aydin prošel tím samým.
- Já vím. - Nechci, aby se honil.
Chci mu dát dobrý život, protože jsem měla těžký život.
Všichni vidíme, co děláš. Odvádíš úžasnou práci.
A jsme tu pro tebe.
A Aydin je skvělý kluk.
Poslouchat Farhanu a to, jak vyrůstala,
rozhodně přidalo větší hloubku do mého vidění Farhany.
Mám pocit, že jí rozumím trochu víc.
Kdy jste poprvé zažily ztrátu?
Ztrátu?
Táta.
Ztratit ho bylo náročné
a bylo smutné ho vidět trpět.
Zemřel po pěti letech utrpení na rakovinu.
Je to pro mě emocionálně náročně, když se mi něco povede
a on tu není, aby to viděl.
A ano,
není to snadné.
Tehdy jsem poprvé zažila ztrátu.
Zeina Khoury je velmi běžné jméno v Libanonu,
ale…
Nejsem Zeina Khoury…
Jsem Zeina Khalil Khoury.
Jsem hrdá, že byl můj táta.
Z toho jsem fakt smutná. Víš proč?
Protože Farhanin táta taky zemřel.
A to je něco, co máte společné.
Představ si, že v den, kdy mi potvrdili,
že budu mít chlapečka,
v ten den zemřel můj táta.
Umíte si představit, jak mi bylo?
Představte si, že nemohl… Nemohl vidět mého syna.
Kdykoli přijde řeč na mého tátu, tak vždycky brečím…
Jsou to jen niterné emoce,
které vyplavou pokaždé, když si na něj vzpomenu.
Jsi v pohodě?
Je to těžké.
Doufám, že tenhle podcast…
i kdyby nezměnil jejich přátelství na 100 procent,
kdyby změnil alespoň 20 nebo 30 procent,
tak jsem něčeho dosáhla.
Obě tvrdě pracují, mají toho za sebou hodně.
Když vidím, že se jim daří, mám radost.
Chci poděkovat, že jste sem dnes přišly.
Poznala jsem vás obě mnohem hlouběji.
Takže díky.
- Vážím si vašeho času. - Díky, Danyo.
Takže ten podcast ukončím.
Dík za pozornost. Snad jste se bavili.
Uslyšíme se příště. Ahoj.
- Jo! - Je to hotový.
- Díky. - Hustý.
Chtěla jsem, aby k tomuto došlo a chtěla jsem, abychom se lépe poznaly
a mám pocit, že se to povedlo.
- Je to dobrý nápad. - Je to zdravé.
Nechala mě poprvé mluvit.
Mimochodem, Ebraheem založil něco pro svou mámu a pozval nás.
Myslím, že pozval i vás.
Jo, pozval mě.
Chtěly jsme využít příležitosti a přesvědčit Danyu, aby šla na tu akci,
aby to urovnali.
Myslíš, že bys mohla přijít,
protože je to jeho akce s mámou.
Zkusme začít. Nikdy nevíš, víš…
- Jo. - Čas všechno vyléčí.
Promyslím to. Neříkám, že přijdu.
Popřemýšlím o tom. Uvidím, jak mi bude.
Promysli to. Stav se, když to půjde. Budeme tam.
Jsem vážně smutná.
Nevím, jestli na tu akci chci jít.
Rozhodnu se s Blissem.
EBRAHEEMŮV PODNIK
Čau, jak se máte?
- Jak je? - Dobře.
Na dnešek se těším, protože mám pro mámu překvapení.
Máma vždycky doma pekla dorty.
Napadlo mě, že bychom je mohli prodávat lidem
a říkáme tomu Dorty tvojí mámy.
Neví, co se chystá, ale pozval jsem všechny.
Dokonce jsem pozval i Danyu a Blisse.
I když jsem ten, komu ublížil.
Už se nemůžu dočkat,
až uvidím, jak se na to máma bude tvářit.
Sa'ede, otevři dveře.
Až projde dveřmi?
- Překvapení! - Překvapení!
Koukni se.
Ach!
Moc hezké, ale proč zrovna růžová?
Věděla jsem o Ebraheemově záměru udělat podnikání s dorty.
Ale nečekala jsem, že mě Ebraheem překvapí takhle.
Nevím, byla jsem v šoku.
Někdy dělala dorty z toho, co měla doma,
a pak nám při jezení řekla, ať nám chutná, protože už ho nedokáže udělat znovu.
A pak dodala, že neví, co do něj dala.
Špetku toho a tamtoho.
Za každým úspěšným mužem stojí žena. Je to pravda.
To je má matka.
Něčí matky tu už s námi nejsou a jsou na mnohem lepším místě.
Chtěl jsem tímto oslovit svého bratra Fahada.
Takže Fahad, i když mě občas vidí vyvádět,
tak na mě byl vždycky hodný.
A myslím, že je to proto, že respektuje můj vztah s mámou
a určitě miluje svou matku a o to víc mu chybí.
Takže tvůj bratr ti připravil malé překvapení.
Děkuju.
Fahad je jediný z nás, který přišel o matku.
Fahadova láska k matce je výjimečná,
tak mu chci dát dárek.
Fotku Fahadovy mámy.
- Připraven? - Ano.
Hurá!
- Ach! To je tak milé. - No teda!
To je hezké.
Je tak nádherná.
Moc milé.
Děkuju.
To pro mě nikdo neudělal.
Takové gesto pro mě ještě nikdo neudělal.
Úplně to mnou otřáslo… Když jsem to viděl, oněměl jsem. Nemohl jsem mluvit.
Zaprvé, gratuluji
a Ebraheeme, díky. Nemám slov.
Nedokážu vyjádřit slovy, jak moc si tvého gesta vážím.
Říká se, že pod nohama matek se rozprostírá nebe.
Musíte si najít vlastní cestu. Musíte si najít čas, aby byly hrdé a jen…
Cokoli děláte, ať je na vás máma hrdá.
Na zdraví.
Ta myšlenka mě tak dojala,
protože Fahad nade vše miluje svou matku.
Ebraheeme, díky moc za tohle překvapení pro Fahada.
Dojalo mě to. S tchyní jsem se nikdy nesetkala.
Geny jsou dost silné.
Přišla o život dřív, než měla
a kéž by viděla, jakého úžasného syna…
Jeho matka zemřela na zdravotní problémy.
Fahade, to nechceš, aby holky zažily.
Musíš tu pro nás být navždy.
Takový emocionální moment.
Jsem tu v Dubaji pracovně a stýská se mi po mámě,
chybí mi její jídlo a chvilky s ní.
A slíbila jsem si,
že příští rok se vynasnažím s ní trávit víc času.
Tvůj vztah k mámě je na jiné úrovni.
Kéž by mi byla blíž.
Kéž bych pro ni taky mohla udělat, co děláš ty.
Ebraheeme, vidím tu lásku, co chováš ke své matce.
Kéž bych někdy měla takový vztah s mámou,
ale bohužel.
Ale inspirujete mě, abych byla lepší matkou a měla to takhle s dcerami.
Máte štěstí, že máte jeden druhého.
Máma na tom není poslední dobou nejlépe, proto jsem pořád tak citlivá a…
Připomínáš nám, že život je příliš krátký, že bychom si měli vážit každé chvilky,
protože to je všechno, co máme.
Díky Khadejah za vychování tak úžasného syna.
Snad jednou budu mít syna jako Ebraheem, který mě bude podporovat a milovat.
Bůh vám žehnej oběma
a doufám, že se to povede. A chci ochutnat všechny tvé dorty.
Dík.
Matka je nejdůležitější člověk, který kdy v životě existuje.
Vychovala mě máma a díky ní se ze mě stal muž.
A podle mě i vy jste takoví díky svým mámám.
Pravda.
Všichni říkali hezké věci a to je poprvé, kdy se na něčem shodneme,
protože matka si zaslouží být na piedestalu ve vašem životě.
Zdravím vás.
- Jsem tady. - Jwana.
- Promiň. - To nic.
Něco jsem měla.
Ahoj, zlato. Jak se máš?
Jsou tam všichni.
Ale bohužel Danyu ani Blisse jsem neviděl.
Čekal jsem, že přijdou, upřímně.
Vítejte. To jsou ty úžasné dorty.
Jo!
Všichni jsme promluvili o svých matkách,
ale Jwana tu nebyla.
Neměla jsi šanci, tak nám pověz, co pro tebe znamená.
Pro mě je moje matka…
Má matka je po Bohu na druhém místě.
Má matka je jediná, kdo mi opravdu pomohl
a stál po mém boku. Moc jí dlužím.
Nejen za to, že mě vychovala, ale i mou dceru.
Matku nejde nahradit.
Ona jediná stojí při vás, ať se děje cokoliv.
- Ať Bůh chrání matky. - Díky.
- Máme vás rádi. - Děkuju.
A teď k tomu…
Vychází to z mého srdce a doufám, že se na mě nebudete zlobit.
- Z úcty k matce… - Jo.
V tu chvíli
jsem se podíval na Jwanu
a podíval jsem se na LJ
a podíval jsem se na mámu.
A řekl si, že je to příležitost.
Našel jsem skulinku, jak je usmířit.
Kdybychom spolu nemohli být jako přátelé,
aspoň bychom se měli milovat, hlavně matky.
Jistě!
Protože jsi matka…
A LJ je matka.
Chci, abyste se aspoň milovaly.
Ebraheem využil ideální čas, aby je dal zase dohromady.
Což se mně tehdy nepodařilo.
Snad se to zdaří. Modlím se k Bohu o pomoc.
Ale jak víš, že ji nemiluju?
Dobře, někdy jsou v životě konflikty,
ale láska je tu vždy, protože ta se nedá změnit.
Ti, kdo poznali lásku, nemohou nenávidět. Je tu láska k ní a všem mámám.
Můžete se obejmout, jen pro mě, prosím?
- Nejdřív ji obejmi ty. - Dobře.
Bylo to v tu chvíli pro mě citlivé.
Když jsem se jí podívala do očí,
cítila jsem smutek
a cítila jsem strach, že znovu odmítnu.
Pojď.
A teď ty.
Tak běž, Jwano.
Konečně!
Ne, pořád ji miluju. Ví, že ji miluju.
Nikdy jsem ji nenáviděla.
Jasně, že mi chyběla. Možná to byl boží zásah.
Rozněžnil mé srdce kvůli ní.
Chyběla jsi mi.
Cítil jsem, že mě má pořád ráda a já mám pořád ráda ji.
Nic nestojí za tu ztrátu.
Jsem tak šťastná.
Miluju vás.
Doufám, že už odteď budete pořád spolu.
Ulevilo se mi a mám z toho radost, protože jsem to v jednu chvíli vzdala.
To je dobrý. Vždycky tě budu milovat.
Já taky.
To je nádhera.
Všichni na tuhle chvíli čekají. Bylo tak krásné je vidět se usmířit.
Konečně.
I já cítím ten balvan, co spadl, neumím si představit, jak se cítíte.
Nic nestojí za to, ztratit přítele. Je skvělé, že si daly druhou šanci,
aby zjistily, že toto přátelství může pokračovat
a může být silnější než předtím.
Dnes mi spadl neskutečně velký balvan ze srdce, upřímně.
A ty jsi úžasná matka.
- Mám tě ráda. - Já tebe taky.
Rozbrečela jsem se, cítila jsem se jako…
Stalo se toho tolik a teď uzavíráme smír.
- To je hezké. To je milé. - Jo.
Vidíte? Matky nás spojují.
Upřímně jsem nečekala, že LJ a Jwana
to mezi sebou tak snadno urovnají.
Překvapilo mě to.
Když se LJ a Jwana usmířily,
chci zjistit, jestli by mi Salem nepomohl
přesvědčit Ebraheema, ať promluví s Blissem.
A oba mají právo být ublížení,
ale oba si dluží omluvu.
A oba musí odvést svou část.
Líbí se mi, co jsi dnes udělal. Fakt mě to rozněžnilo…
Bylo to tak krásné
a vždycky říkám, jaké máš krásné velké srdce.
Jsi úžasná duše.
A víš, já a Salem chceme pomoct,
abychom vás dali zase do kupy s Danyou a Blissem.
Přijde nám, že jste ublížení, ale zároveň vám na tom druhém záleží
a nic z toho nestojí za to.
Chci, aby si Ebraheem uvědomil,
že všechny tyhle věci, které se staly, byly zbytečné.
Čím déle budou oddalovat usmíření, tím hůř se budou cítit.
Ještě ten den jsem zavolal Danye.
Neozvala se mi.
Volal jsem jí s omluvou, že jsem vyzradil, že je těhotná, protože to je moje chyba.
A po jejím manželovi se slehla zem.
Omluvil se za to.
- Všem kromě mě? - Ne, on…
- Mono, fakt. Mně ne? - Je to… Ne, měl by se ti omluvit.
- Nejdřív se omluv Danye. - Nebudu ji nahánět.
Bliss všem řekl, že ho mrzí, co udělal,
ale mně ne.
Kdo si zaslouží slyšet tu omluvu?
To je arogantní.
Ale Mono, chystají akci, ne?
- Tu oslavu výročí. - Ano, tu.
To by byl nejlepší okamžik, nejlepší čas,
abychom se tam všichni sešli a narovnali to.
Ani za nic
bych nešel na akci, kam mě nepozvali.
Jestli se chtějí tvářit, že jsou lepší
a mají větší ego, budou v šoku, až zjistí, kdo je Ebraheem.
Vím, že oba chcete udělat správnou věc, ale prosím vás,
nezatahujte mě do něčeho nezaručeného.
- Uklidni se. - Saleme…
Víš, o co jde?
On má očekávání. Oni mají očekávání.
Měli bychom je zrušit.
Pojďme hrát na rovinu. Víš, čisté srdce.
Dělal jsem, co jsem mohl, abych ho uklidnil
a přiměl je, aby se usmířili
a snad se to podaří.
KLUK NEBO HOLKA
Dnes jsme měli pořádat oslavu výročí,
ale potom, co se Ebraheem rozhodl, že skupině vyzradí, že čekáme miminko,
tak jsem se rozhodla, že odhalíme pohlaví miminka
a bude to překvapení pro všechny.
Mám pocit, že je to holka. Co si myslíš ty?
Když ty holka, tak já kluk.
Pozvali jsme všechny až na Ebraheema. Pořád se neomluvil.
Ještě nemluvil s Blissem.
Nemělo smysl ho tam mít.
A nechci, aby po Dubaji vykládal, jaké pohlaví bude mít naše dítě.
Danya nám řekla, že máme přijít v modré nebo růžové. Proč asi?
Je to odhalení pohlaví!
Panebože! Ahoj!
- Jak je? - Čau, jak se máš?
- Co to bude? - Podle mě kluk.
- Ahoj, jak se máš, zlato? - Ahoj. Krása.
Takže dnes zjistíme pohlaví?
Přesně tak.
- Ahoj! - Jo! Máme tu růžovou.
- Já nevěděla, že je to odhalení pohlaví. - Překvapení!
- Ahoj. - Líbí se mi, že jste přišly spolu.
Jwana a LJ mi řekly, že se usmířily.
Potěšilo mě to.
Jen vy jste v růžové, což se mi moc líbí.
- Na tom jsme se nedomlouvaly. - Jo.
Ale moc rád vás vidím zase spolu
jako kamarádky.
Tohle je nejlepší překvapení.
Je to dneska, nebo ne? Kývněte někdo.
- Cože? - Třeba taky Farhana a Safa.
- My taky. - Udělejme poklidné…
Pozdravila jsem ji na Jwanině akci.
- Fakt? - A Safa jí dala dárek.
- To vše nám uteklo? - Dala mi dárek.
Cože? Můžu vidět objetí? Jen abych…
- Ano. - Jo, obejmeme se.
Byla jsem ochotná jít dál. Já o tom ani nevěděla.
Bylo to v její hlavě. Já jsem to zpracovala takřka hned.
Jsem ráda, že je to vyřešené.
Saleme!
- Ahoj. - Gratuluju. Bůh vám žehnej.
- Jak je? - Gratuluju.
- Ahoj. - Ahoj všem.
Samozřejmě je tu celá skupina kromě Ebraheema.
Doufám, že oslava neskončí, dokud tu nebude Ebraheem.
Lidi se mě často ptají: „Proč sis ho vzala?“
Při seznámení mi přišel jako ten pravý, protože mě vždy dokázal upokojit.
O deset let později se nic nezměnilo.
Je to láska mého života,
otec mých dvou krásných dětí
a brzy i třetího.
Nic bych na tobě neměnila. Jsi dokonalý, jaký jsi a miluju tě.
Díky. Taky tě miluju.
Nádhera.
Děkuji, že jste přišli v tento krásný den, který je pro nás tak výjimečný.
Co říct o desetiletém výročí?
Je to dlouhá cesta a místy i dost trnitá.
Danyo, moc díky, že jsi byla po mém boku. Vím, že to se mnou není nejlehčí.
Mám radost, kam až jsme to dotáhli.
A těším se na dalších společných 10, 20, 30, 40 let.
- Miluju tě. - A já tebe.
- Díky moc. - Děkuju.
Tak sladké. Děkuju.
Ti dva toho mají za sebou hodně.
Je hezké se od všeho oprostit a oslavit je jako pár.
Deset let je velký milník.
Zeptejte se mě.
Něco o tom vím.
Chcete znát pohlaví miminka?
- Jo! - Jo! Vrhneme se na to.
Společně se všemi zjistíme pohlaví miminka a hrozně se těším.
Deset, devět, osm,
sedm, šest,
pět, čtyři,
tři, dva, jedna.
Můžeme?
Jupí!
Čekáme holčičku.
Já věděla, že to bude holčička.
Měla jsem takový pocit, že budu mít holčičku.
A jsem nadšená
a nemůžu se dočkat, až uvidím svou dceru.
Gratuluju.
Jsem šťastný.
Je to krásný okamžik.
Sáhneme si na bříško.
- Kdo další? - Mona!
- Mona!
- Jo! - Mona!
Jo!
Život je o vašich rozhodnutích.
Rozhodla jsem se, že budu trávit víc času s manželem
a otěhotním.
Takže to mám v kalendáři. Stane se to. Budu žít víc přítomností.
Peníze budou a my nebudem.
Došlo mi, že rodina je pro mě vším.
Uvědomění si, že ztratím Fahada
mě šíleně vyděsila.
Neumím si život bez něj představit.
Jo!
V životě nic nezůstává neměnné.
Bylo náročné odpustit Loujain,
ale pak jsem se rozhodla jí dát šanci.
Doufám, že tato šance nebude promarněná.
Život je plný nepředvídatelných okamžiků.
To, co se má stát, se stane,
protože rosteme a protože se měníme.
Došlo mi, že nemůžu mít všechno pod kontrolou.
Někdy to musím nechat plavat, abych se posunula dál
a začala novou kapitolu svého života.
Takový je život. Nic nezůstává neměnné.
Když jsem se rozhodla vdát, čekala jsem, že budeme žít šťastně až do smrti.
Ale život mě zavedl na křižovatky
plné různých výzev,
ale také plné příležitostí a optimismu.
Život je plný překvapení.
Z přátel se mohou stát nepřátelé a nepřátelé se mohou proměnit v přátele.
Je velmi důležité vědět, komu věřit.
Jsme skupina úspěšných přátel.
Sdílíme ty nejkrásnější a nejnáročnější chvíle.
Věří si všichni navzájem?
To nevím.
Když se z kamaráda stane nepřítel,
může to být velmi bolestivé.
Ebraheem byl můj nejlepší kámoš. Ale teď nevím, co nás čeká v budoucnosti.
Vím jen, že se nám s Blissem narodí další dítě
a naším hlavním cílem
je vytvořit milující domov pro naše děti.
Hurá!
Jsem tak vděčný.
Je tak krásný den, plný lásky.
Když se ohlédnu, nečekal jsem, že tu dnes budu.
Objevil jsem stránky své osobnosti, o kterých jsem nevěděl.
Ale nikdy jsem si nedokázal představit, že by zrada přicházela od nejbližšího.
A zrazující přítel
je horší než nepřítel.
Život je plný překvapení.
Ti, kteří byli mému srdci nejbližší, jsou teď cizinci.
Dnes jsem se rozhodl být tím rozumnějším
a udělat velký krok
a dorazit na akci DJ Blisse a Danyi.
Ne kvůli nim, ale kvůli tomu dítěti, které má Danya pod srdcem,
ale nemám tušení, jak Bliss zareaguje.
Cože?
Najednou všechny překvapilo Ebraheemovo zjevení.
Snad se všichni usmíří.
Ebraheem přišel s kamennou tváří.
Nešlo mi ho přečíst.
Malý dárek a malá omluva,
že jsem zkazil… to oznámení.
U Ebraheema nikdy nevíte.
Nevím, co ho to napadlo.
Myslel si, že sem může přijít s taškou květin.
Pozdě!
Nemyslíš?
Překlad titulků: Kateřina Richard