‫זאת הפעם השלישית שאתה מנסה לפגוע בי.‬
‫תפסיק לנסות לתקוף אותי.‬ ‫-למה אתה חושב שאני…?‬
‫רק כי אתה לוזר…‬ ‫-למה אתה חושב שאני מגיב…?‬
‫אל תתעסק איתי.‬
‫חבר'ה!‬
‫חתיכת חרא!‬
‫מי אתה חושב שאתה?‬ ‫-לא, איברהים!‬
‫פגעת בפנים שלי?‬ ‫-איברהים!‬
‫חבר'ה!‬ ‫-פגעת בפנים שלי?‬
‫חבר'ה! איברהים!‬ ‫-חתיכת חרא!‬
‫חבר'ה! איברהים!‬ ‫-חתיכת…‬
‫היינו דבוקים זה לזה.‬ ‫כולם ניסו להפריד בינינו.‬
‫אפילו אנשי האבטחה הגיעו.‬
‫תפסיקו!‬ ‫-מי אתה חושב שאתה?‬
‫היי!‬ ‫-מי, לעזאזל?‬
‫הייתי המום.‬
‫לא ציפיתי שיקרה דבר כזה.‬
‫חתיכת חרא!‬ ‫-תפסיק!‬
‫זרקת צלחת בפנים שלי? חתיכת חרא!‬
‫תפסיק!‬ ‫-חתיכת חרא!‬
‫חתיכת חרא!‬ ‫-תירגע, בליס.‬
‫הייתי צריך להקשיב לכולם.‬
‫סאלם הזהיר אותי ולא האמנתי.‬
‫זה היה תורי היום.‬
‫קנאה יכולה להגיע רחוק כל כך?‬
‫אחי מנסה לפגוע בי?‬
‫הוא שבר לי את הלב.‬
‫הכול עלה מאפס למאה ממש מהר.‬
‫זה מגוחך.‬
‫מספיק!‬
‫אל תחזור לשם.‬ ‫-תעיף את המצלמה מהפנים שלי.‬
‫אתמול בלילה התגרית באריה,‬
‫והאריה לא עשה כלום.‬
‫אתה לא יכול לחזור, להתגרות שוב באריה‬
‫ולצפות שלא יקרה כלום, אחי.‬
‫איברהים, תשאיר על העין.‬
‫לכל פעולה יש תגובה.‬
‫מרואן הגיב לפעולה של איברהים.‬
‫כשזה קרה,‬
‫זכרתי כל מילה שאמרתי להם.‬
‫נגמר.‬
‫תודה לאל שזה נעצר שם.‬
‫בואו נראה מה יגידו בבית החולים.‬
‫מרואן, לא לך וגם לא לאלף גברים כמוך‬
‫יש סיכוי נגד איברהים אלסמדי.‬
‫זה הגיע למצב שבו הוא צריך לפגוע בפנים שלי?‬
‫מהר!‬
‫אחרי מה שקרה, מן הסתם,‬ ‫היה צריך לקחת את איברהים לביה"ח.‬
‫בליס היה נסער בגלל כל זה.‬
‫מרואן רצה להתנצל בפני איברהים,‬
‫אבל עצרתי אותו כי חששתי שזה יסלים.‬
‫מרואן היה נסער‬ ‫והרגשתי שהוא התחרט על התנהגותו.‬
‫שב. בוא איתי. שב, חבר.‬
‫אז עשיתי מה שכל אדם נורמלי היה עושה.‬
‫הגבתי.‬
‫אף פעם לא הייתי מעורב בקטטה.‬
‫זה העציב אותי, ולא ידעתי מה לעשות.‬
‫מרואן, שב. זה לא הזמן.‬
‫זה בסדר. זאת הייתה תאונה.‬
‫אגיד לך משהו, איברהים,‬
‫וכדאי שתקשיב טוב.‬
‫אולי חמקת מהשלכות בעבר,‬
‫אבל לא אני.‬
‫אני לא כזה.‬
‫לא אני, לא אשתי, לא המשפחה שלי.‬
‫לא.‬
‫לא האמנתי.‬
‫זה באמת קרה?‬
‫אני בהכחשה.‬
‫- דובאי בלינג -‬
‫- הבית של מרואן ודאניה -‬
‫אחרי מה שקרה,‬ ‫הרגשתי שאני לא יכול להיות שם יותר.‬
‫חשבתי שיהיה נכון לחזור הביתה‬ ‫ולדבר עם דאניה.‬
‫היי.‬
‫שבי.‬
‫אני לא מחכה לשיחה הזאת עם דאניה.‬
‫אני יודע שזה יכאב,‬
‫אבל אני מעדיף שהיא תשמע את זה ממני‬ ‫ולא ממישהו אחר.‬
‫טוב שלא באת לטיול הזה.‬
‫הסתכלתי בטלפון שלי,‬
‫ואז ראיתי‬
‫שאיברהים חסם אותי בכל מקום.‬
‫מה קרה?‬
‫מאיפה להתחיל?‬
‫התקשרתי לספר לך אמש מה הוא עשה במפגש.‬
‫אני כל כך מאוכזבת ממנו.‬
‫הכול בדיחה מבחינתו.‬
‫הוא לא התקשר אלייך אתמול?‬ ‫-שום דבר.‬
‫לא כתבתי לו‬
‫כי כבר אמרתי לו הכול.‬ ‫-כן.‬
‫אני מוותרת עליו.‬
‫אם ביקשתי ממנו לא לספר לאף אחד,‬
‫אין יוצא מן הכלל.‬
‫התכוונתי לאף אחד.‬
‫זה כאילו שמישהו דקר אותי בלב.‬
‫הוא לקח משהו כל כך יפה,‬ ‫כל כך קדוש שיש לי ולבליס,‬
‫וזרק את זה כאילו זה כלום.‬
‫לא תאמיני למה שקרה היום.‬ ‫-ספר לי.‬
‫מרואן?‬
‫אתה יכול לספר?‬
‫ניסיתי. ניסיתי לספר לה מה קרה,‬
‫אבל המילים לא יצאו.‬
‫למה אתה בוכה, מרואן?‬
‫מה קרה?‬ ‫-כי זה יישמע לך מטורף.‬
‫קיבלנו ארוחת בוקר, והיינו רק הבנים,‬
‫והוא הגיע בסופו של דבר.‬
‫היית מצפה שהוא יגיע עם הזנב בין הרגליים‬
‫ובראש מורכן. לא, הוא הגיע עם חיוך,‬
‫רגוע, מפטפט, אפס חרטה.‬
‫פהאד, ח'אנה וסאלם,‬
‫שלושת הבחורים שהוא תמיד מלכלך עליהם,‬
‫נתנו לו עצות לחיים ואיך לעשות דברים.‬
‫ואז אמרתי, "לא אירוני שכל הבחורים כאן‬
‫"מייעצים לך איך להיות אדם טוב יותר?"‬
‫הבחור קם,‬
‫הניח את היד על השולחן, ופשוט דחף הכול.‬
‫הגבתי. כלומר, אני לא זוכר.‬
‫הרמתי מה שהיה קרוב וזרקתי עליו.‬
‫הוא התחיל להשתולל.‬ ‫שלושה לא הצליחו לעצור אותו.‬
‫לא ציפיתי לזה מאיברהים בכלל.‬
‫בליס הוא אדם שליו מאוד.‬
‫צריך הרבה כדי להביא אותו למצב כזה.‬
‫כאילו, איזו גסות רוח.‬
‫הוא חושף את הסוד שלי, לא מתחרט, לא מתנצל,‬
‫ובנוסף, הוא נלחם בך.‬
‫הוא לא שפוי.‬
‫לגמרי.‬
‫אני עצובה שהגענו למצב כזה.‬
‫מעולם לא חשבתי שזה יקרה לנו.‬
‫חשבתי שאנחנו ממש קרובים. היינו כמו משפחה.‬
‫הדבר האחרון שאני צריכה בחיי זה לחץ.‬
‫ואז הם עושים את מה שהכי יכול להלחיץ אותי.‬
‫אני מצטערת שזה קרה לך.‬
‫אני לא יודעת איפה טעינו,‬
‫ואיך זה הביא אותו לרמה כזאת של שנאה כלפיך.‬
‫הייתם כל כך קרובים. אתם כמו אחים.‬
‫זה לא אחי.‬
‫לא.‬
‫זה פוגע הרבה יותר מפני שהיינו ממש קרובים.‬
‫לא חשבתי שהוא יעשה את זה בחוג הפרטי שלו.‬
‫אני חושב שהגענו לסוף התוכנית.‬
‫תריצו את הקרדיטים.‬
‫זה לא מה שחבר או בן משפחה עושה.‬
‫אני אוהבת אותך.‬ ‫-ואני אותך.‬
‫אנחנו נעבור את זה. זה בסדר.‬
‫אני מאמינה לך.‬
‫- מלון אוברוי, אל זורה -‬
‫זה היום האחרון של הנופש.‬
‫כסיום לסוף השבוע המטורף הזה,‬
‫החלטתי להזמין את הקבוצה‬
‫לארוחת צוהריים על החוף.‬
‫כך נוכל להיפרד‬
‫ולחזור הביתה.‬
‫האווירה כאן כל כך מרגיעה, נכון?‬ ‫-כן.‬
‫אחרי מה שקרה בארוחת הבוקר,‬
‫לקחנו את איברהים לבית החולים.‬
‫בליס וסאלם עזבו.‬ ‫הם לא הצטרפו אלינו לארוחת הצוהריים.‬
‫איברהים ובליס באים?‬
‫איברהים ובליס…‬
‫איפה הם? הם לא באים?‬
‫ח'אנה ופהאד סיפרו לספא ולי מה קרה‬
‫בארוחת הבוקר שלהם עם בליס ואיברהים.‬
‫בליס עזב.‬
‫הוא עזב?‬ ‫-כן.‬
‫לא. באמת?‬ ‫-עבודה או…?‬
‫כן. אני חושב שהוא רצה לחזור לדאניה.‬
‫וסאלם?‬ ‫-כן, איפה סאלם?‬
‫גם הוא לא יבוא?‬
‫הוא לא יבוא.‬
‫איברהים איננו, וגם בליס וסאלם,‬
‫ואני תוהה מה קורה.‬
‫הם השלימו לפחות היום או מה?‬
‫בדיוק ההפך.‬
‫איברהים.‬
‫היי!‬ ‫-היי!‬
‫מה שלומך?‬ ‫-שלום.‬
‫חסרת לנו.‬
‫מה שלומך?‬ ‫-בסדר. מה שלומך?‬
‫איך הולך?‬ ‫-אני בסדר.‬
‫כן?‬ ‫-איך אתה מרגיש?‬
‫טוב.‬
‫לא, מה קרה? ברצינות!‬
‫איברהים הגיע, והרגשתי שקרה משהו, אז…‬
‫סאלם, ח'אנה ופהאד,‬
‫אכלנו ארוחת בוקר עם מרואן.‬
‫וסאלם פתח את הנושא.‬
‫הוא אמר, "אתם כמו אחים,‬
‫"ולא שווה לכעוס בגלל זה."‬
‫ופהאד אמר דברים דומים,‬ ‫וח'אנה אמר אותו דבר.‬
‫התגובה שלו הייתה, "אני מופתע ששלושתכם‬
‫"מגנים על מישהו שלכולכם היו בעיות איתו."‬
‫אמרתי, "בליס, זו פעם שלישית‬ ‫שאתה תוקף אותי.‬
‫"כאילו שאתה מפקפק בי,‬ ‫ואתה יודע בדיוק מי אני."‬
‫אז התעצבנתי.‬
‫קמתי ועשיתי ככה,‬
‫בפתאומיות,‬
‫ואני מניח שהוא נבהל או משהו,‬
‫הוא הרים צלחת וזרק אותה בפניי.‬
‫אלוהים!‬ ‫-סליחה?‬
‫אוי לא!‬ ‫-תראו.‬
‫אלוהים!‬ ‫-מה?‬
‫אין מצב!‬
‫אלוהים!‬ ‫-פגע בך עם צלחת?‬
‫עם הצלחת הכי גדולה.‬
‫אין מצב.‬
‫אני המומה.‬
‫יש שם חתך ודם.‬
‫זה היה מפחיד.‬
‫הדימום לא פוסק.‬
‫לא. אלוהים.‬
‫לרגע אחד חשבתי,‬
‫שהבחור הזה, איברהים,‬
‫בטוח התגרה בבליס,‬
‫כי בליס לעולם לא יעשה דבר כזה.‬
‫ואני חושבת שזה מה שקרה.‬
‫מה קרה אחרי שהוא שבר את הצלחת?‬
‫אני לא זוכר. אני לא יודע.‬
‫אני רק יודע שקפצתי עליו‬ ‫ורציתי לקרוע אותו לגזרים.‬
‫אני רוצה לתת לבליס ליהנות מהספק‬
‫עד שאשמע את הצד שלו לגבי מה שקרה.‬
‫הרגשות יצאו משליטה.‬
‫זה יותר מדי.‬
‫הרבצת לו בחזרה, או…?‬ ‫-אבל…‬
‫ניסיתי, ופהאד וסאלם‬
‫וח'אנה, הם עצרו אותי.‬
‫כל זה בגלל מה שקרה אתמול?‬
‫לא נראה לי. אני חושבת שזה הצטבר.‬
‫זה לא קרה ככה סתם.‬
‫כאילו, אתה מחזיק את זה בפנים? למה?‬
‫כי אתה מקנא? כי אתה די-ג'יי בן 42?‬
‫אז מה אם הוא די-ג'יי? אם מישהו כמו איברהים‬
‫מנסה להיות חבר שלי,‬
‫ומדבר עליי מאחורי הגב, זה לא לעניין.‬
‫אבל זה רק מעיד‬
‫לאיזו רמה הגיע המצב עם בליס.‬
‫יש הרבה יותר. העניין עמוק יותר.‬
‫כל הזמן אמרתי לו.‬ ‫הוא היה פונה לסאלם ומדבר איתו,‬
‫אבל הוא לא בא לדבר איתי.‬
‫אני לא חושבת, אפילו לא לרגע,‬
‫שהוא התכוון לפגוע בפנים שלך‬
‫או בעין שלך.‬
‫איברהים הרגיש מותקף והוא נפצע.‬
‫הוא מדבר מתוך תסכול וכעס.‬
‫לא רציתי להתייחס למה שהוא אמר,‬
‫לדברים השליליים, ברצינות מדי.‬
‫ברגע של זעם, לא שמים לב לפעמים למה שעושים,‬
‫וצריך להירגע, להשתלט על עצמנו…‬
‫אנחנו צריכים לתת‬ ‫דין וחשבון על התגובות שלנו.‬
‫איברהים יכול להתבטא. הוא אדם בוגר,‬
‫הוא יכול לומר מה שיש לו לומר,‬ ‫הוא הצד שנפגע.‬
‫אבל במקביל,‬
‫איברהים יודע על אילו כפתורים ללחוץ‬
‫כדי למשוך תגובה מסוימת מאנשים.‬
‫איך זה ישפיע על החברות שלך עם דאניה?‬
‫זה לא העניין. בכל הנוגע לדאניה,‬
‫אני לא רוצה אפילו לספר לה מה קרה.‬
‫שהוא יספר את הצד שלו.‬
‫אני לא רוצה לסכסך ביניהם.‬ ‫הם נשואים. יש להם ילדים.‬
‫אני רוצה להתרחק כמה שיותר.‬
‫חסמתי את שניהם ב"אינסטגרם".‬
‫אני לא רוצה לפגוש אותם.‬
‫אבל הראית לי מי אתה.‬
‫דאניה לא מודעת לצד שלי.‬
‫אני לא נלהב לספר לה את הצד שלי.‬
‫אני בטוח שהיא תצדד בי.‬
‫אבל, איברהים,‬
‫אתה לא יכול תמיד לגרום למהומה. כלומר…‬
‫אתה צריך לנטרל.‬ ‫-לא, ניסיתי לנטרל…‬
‫ג'וואנה, נטרלתי את המצב אתמול. ראיתם.‬
‫אני חוששת לך כרגע.‬
‫וגם לדאניה, כי היא בהיריון.‬
‫אני חושבת שזה יפגע בה.‬ ‫-לא אגיד לדאניה כלום.‬
‫ואולי כדאי שתשלח לה הודעה ותכתוב…‬
‫תשלח לה הודעה ותכתוב,‬ ‫"אני נשבע, לא עשיתי כלום."‬
‫טוב, איברהים, אתה יכול להתקשר אליה?‬
‫תארו לעצמכם… שמרואן יענה.‬
‫היא לא עונה.‬
‫דאניה לא ענתה.‬
‫רציתי לדבר איתה ולהרגיע אותה,‬
‫ולהגיד לה שהכול בסדר,‬
‫שלא צריך לדאוג,‬
‫ושאנחנו כמו משפחה. נפתור את זה יחד.‬
‫זה מה שרציתי לומר, אבל היא לא אפשרה לי.‬
‫אתה חושב שזה בר-תיקון, איברהים?‬
‫כשאני מקבל החלטה, כשזה נוגע לרווחתי,‬
‫זה סופי.‬
‫מה ההחלטה שלך?‬
‫להתרחק ממנו.‬
‫הנזק נגרם. זאת הבעיה.‬
‫הוא שבר משהו…‬ ‫-זה לא קשור לשנאה.‬
‫זה קשור לכאב שנשאר.‬
‫אני עברתי את מה שעובר עליו.‬
‫בדיוק כמו עם לוג'יין.‬
‫הריבים מטופשים,‬
‫אבל מה שרבים עליו אינו טיפשי.‬
‫האמת, אחרי שעזבתי אתמול,‬
‫אני לא יודעת מה קרה.‬
‫עזבתי כי הייתי ממש נסערת,‬
‫לא מפני שהיא הייתה שם.‬
‫כעסתי כי אני אוהבת אותה.‬
‫באמת.‬
‫אני מרגישה שסלחת לה.‬
‫סלחתי. תאמינו לי. אפשר לנתק קשר עם מישהו‬
‫אבל לא לגרום לעצמך לשנוא אותם.‬
‫אבל היא הכניסה את עצמה ואותי למצב הזה.‬
‫למה יש אנשים שקל להם לבגוד?‬ ‫שום דבר לא שווה את זה.‬
‫ערך אמיתי לא מגיע מכסף.‬
‫הכסף לא עושה דבר. אנחנו אלו שעושים כסף.‬
‫אז אסור לתת לו לסחוף אותנו.‬
‫מי שרוצה שלווה, שימצא אותה בפנים,‬ ‫שיעבוד על עצמו.‬
‫זה נכון.‬ ‫-מבפנים.‬
‫הכסף לא מגדיר אנשים מבחינתי.‬
‫הדבר החשוב זה האופי.‬
‫האישיות הפנימית של אנשים.‬ ‫זה מה שמעניין אותי.‬
‫ג'וואנה, אנחנו אוהבים אותך.‬ ‫-תודה.‬
‫אני יודעת שהזמן מרפא הכול.‬
‫כן. בכל אופן.‬
‫בנות, אני רוצה להזמין אתכן למסיבת פיג'מות.‬
‫מסיבת פיג'מות!‬
‫רק לנשים.‬
‫יהיה קרב כריות?‬ ‫-כמובן.‬
‫בסדר.‬ ‫-אשלח לכן פיג'מות.‬
‫גם לוג'יין תוזמן?‬
‫אלוהים! זה יהיה הכי טוב.‬
‫עצוב לי מאוד שג'וואנה ואל-ג'יי לא התפייסו.‬
‫אני באמת מקווה שהן יחזרו להיות חברות‬
‫כי אין ספק שהן צריכות להתפייס ולתקן.‬
‫חבר'ה, תודה רבה שבאתם.‬
‫היה הרבה אקשן.‬ ‫-תודה לאל.‬
‫ועצוב לי שכמה חברויות נתקלו במהמורות.‬
‫הזמן מרפא הכול.‬
‫תודה, זנזון.‬
‫הנופש הסתיים.‬
‫חשבתי שאנחנו חייבים לצאת לנופש‬
‫כדי לטהר את האווירה ולפייס בין אנשים,‬
‫אבל זה לא קרה כמו שתכננתי.‬
‫- סנרייז ביץ' -‬
‫בגלל כל הדרמה בקבוצה,‬
‫רציתי להתרחק,‬
‫כי זה לא משקף את מי שאני.‬
‫החלטתי לעשות פיקניק ליד הים עם הילדות שלי‬
‫כדי ליצור איתן רגעים מיוחדים.‬
‫כל כך יפה.‬ ‫-אתן אוהבות?‬
‫כן.‬ ‫-כן? בחרתי בצבעים האהובים עלינו.‬
‫תודה.‬
‫אני אוהבת אותך.‬ ‫-זה מקום המפלט הקטן שלנו.‬
‫הילדות שלי מוציאות ממני את המיטב.‬
‫ואיתן, אני בסביבה הטבעית שלי.‬
‫הן עולמי, הן הסלע שלי, הן הכול.‬
‫אנחנו עושות פיקניק על החוף.‬
‫לחיים.‬ ‫-לחיים!‬
‫לחיים, טליה.‬
‫מעולה. לחיים.‬ ‫-אז…‬
‫את מתכוונת להתחתן יום אחד?‬
‫הבנות שלי הן החברות הכי טובות שלי.‬ ‫ככל שהן מתבגרות,‬
‫התקשורת איתן משתנה.‬
‫אני אתחתן עם מישהו שאתן תאשרו.‬
‫האם אתחתן בקרוב?‬
‫לא.‬
‫האדם שאתחתן איתו‬
‫יהיה מישהו שאתן תקבלו ותאהבו.‬
‫וגם הוא צריך לאהוב אתכן כמו הבנות שלו.‬
‫האירוסים בוטלו.‬
‫אני כבר לא מאורסת.‬
‫עכשיו, אני ביחסים‬ ‫רק עם המשפחה שלי ועם עצמי.‬
‫אתן רוצות שאתחתן?‬
‫כן.‬ ‫-כן, עם האדם הנכון.‬
‫כן, אבל חשוב גם שתהיי מאושרת איתו.‬
‫מתוקה!‬
‫לא רק אם אנחנו מרוצות ממנו.‬
‫אני גאה מאוד בבנות שלי ו…‬
‫הייתה לי מערכת יחסים קשה מאוד עם אימא שלי,‬
‫ואני מרגישה שכל מה‬ ‫שלא היה לי בחיי עם אימא שלי,‬
‫אני רוצה לתת להן.‬
‫אני מרגישה שאתן לא רק הבנות שלי.‬
‫אתן החברות הכי טובות שלי.‬ ‫-כי זה נכון.‬
‫אני עושה הרבה טעויות.‬
‫אימא לא מושלמת.‬
‫אני רוצה שתדעו‬ ‫שכולנו לומדים מהטעויות שלנו.‬
‫הדבר החשוב זה לשפר את עצמנו.‬
‫ואתן גורמות לי לרצות להיות‬ ‫גרסה טובה יותר של עצמי.‬
‫כנות היא דבר חשוב מאוד עם ילדים.‬
‫אחרי המריבה ביני לבין ג'וואנה,‬
‫התבגרתי מאוד.‬
‫ואני מרגישה שהגיע הזמן להניח לזה.‬
‫ורק הזמן מרפא.‬
‫יש לי הפתעה קטנה בשבילכן.‬
‫משהו קטן.‬
‫בבקשה, טליה.‬ ‫-תודה.‬
‫אלו ראשי התיבות שלנו.‬
‫כי אתן יודעות מה?‬
‫עברנו כל כך הרבה,‬
‫רק שלושתנו, לגמרי לבד.‬
‫והצלחנו.‬
‫זאת המתנה הכי טובה שנתת לי אי פעם.‬
‫כן?‬ ‫-כן.‬
‫אני תמיד אומרת,‬ ‫"תבטיחו שלעולם לא תעזבו אותי".‬
‫לעולם לא.‬ ‫-תבטיחו לי.‬
‫כי לעולם לא אעזוב אתכן.‬ ‫-מבטיחה.‬
‫לפעמים אני לוקחת רגע ומביטה בהן,‬
‫ואני עוצרת.‬
‫אני נזכרת כשהן נולדו.‬
‫ואני מביטה בהן עכשיו וזה מעורר בי…‬
‫כל כך הרבה אושר, ואני מוצפת ברגשות.‬
‫אני מתכוונת לזה כשאני אומרת, "יחד לנצח".‬
‫- מלון אדישן דובאי, מרכז העיר -‬
‫אחרי מה שקרה,‬
‫דאניה ואני החלטנו שכדאי לקבץ את הקבוצה‬
‫ולספר להם את הסיפור.‬
‫רציתי גם לוודא‬
‫שח'אנה, פהאד וסאלם יהיו שם.‬
‫היי.‬ ‫-מה שלומך?‬
‫מה שלומך? טוב?‬ ‫-טוב.‬
‫אחרי שעזבתי את הריטריט,‬ ‫שמעתי על מה שקרה עם בליס ואיברהים.‬
‫היום נפגוש את בליס.‬
‫הוא אמר שהוא רוצה לשתף בצד שלו בסיפור‬
‫לגבי מה שקרה עם איברהים.‬
‫אראה את דאניה לראשונה‬ ‫מאז ששמעתי על הבשורה,‬
‫בלי קשר לדרך.‬
‫רציתי לברך אותה, אז קניתי לה זר פרחים.‬
‫מזל טוב.‬ ‫-כמה מתוק.‬
‫משהו קטן…‬ ‫-כמה מתוק מצדך.‬
‫ממש מתוק.‬
‫שלום, יקירי. מה שלומך?‬
‫טוב.‬ ‫-הכול טוב?‬
‫בנות.‬
‫מזל טוב.‬ ‫-מזל טוב.‬
‫תודה, חבר'ה.‬ ‫-כן, איך את מרגישה, דאניה?‬
‫לא משהו, האמת. זה קשה. זה לא קל.‬
‫זה היה ככה גם בהריונות הקודמים?‬
‫כן, בכל ההריונות שלי.‬
‫כן. תכננתי להודיע לכולם.‬
‫וכששמעתי איך כולם גילו על כך,‬
‫זה ממש הכעיס אותי,‬
‫אבל אני מעריכה את זה ותודה לכם, ו…‬
‫תודה.‬
‫הם ברכו אותי, וישבתי שם וחשבתי‬
‫שלא כך רציתי שהם יגלו.‬
‫אני חושבת שאולי‬
‫מישהו ששנא אותי יעמיד אותי במצב כזה,‬ ‫לא החבר הכי טוב שלי.‬
‫קודם כל, תודה שבאתם היום,‬
‫ואני בטוח שכולכם שמעתם כבר מה קרה.‬
‫זה מצב נוראי,‬
‫ואני לא מרוצה מזה בכלל,‬
‫וחשוב לי לספר לכם את הצד שלי.‬
‫פרחאנה סיפרה לי‬
‫שאיברהים עשה הצגה וסיפר משהו לא נכון.‬
‫הוא גרם לכולם לרחם עליו,‬
‫אבל זה בסדר.‬ ‫אני אספר את הצד שלי כמו שהוא.‬
‫זה בסדר, חבר. אלו החיים. זה קורה.‬
‫אללה מעמיד אותך במצבים כאלו כדי ללמוד,‬
‫ולהמשיך הלאה, החיים נמשכים.‬
‫מרואן מזועזע ונסער מאוד‬
‫כי הוא מוצף.‬
‫הוא מתקשה להסביר את עצמו. יש כעס וטינה.‬
‫הוא אמר לכם שהוא טלטל קצת את השולחן,‬
‫והתרגזתי וזרקתי עליו משהו.‬
‫זה ממש לא נכון.‬
‫הוא קם, הוא הפך את השולחן‬
‫והוא דחף הכול לעברי.‬
‫אני שמחה שבליס סיפר את הצד שלו,‬
‫וזה חשוב מאוד לדעתי.‬
‫נכון או לא?‬
‫לכל סיפור יש שני צדדים.‬
‫לדברי בליס,‬
‫איברהים לא רק דפק על השולחן. לא.‬
‫הוא דחף הכול.‬
‫זה סיפור אחר לגמרי.‬
‫ערב קודם, הוא חשף‬ ‫את הסוד היקר ביותר שלנו,‬
‫את מה שרצינו לספר לכולכם בעצמנו, התינוק.‬
‫מה אתם הייתם עושים? תגידו.‬
‫אתה מכיר את איברהים.‬ ‫-אבל זה לא בסדר…‬
‫זה לא הסוד הכי עמוק.‬ ‫-לא.‬
‫הוא לא היה צריך להגיד את זה.‬
‫מדובר בבריאות. בחיים של ילד.‬
‫בחייה של אישה.‬ ‫-אבל הם תכננו לספר לנו.‬
‫אבל זה לא בסדר. לא, מותק.‬ ‫אני אוהבת את איברהים,‬
‫אבל עדיין יש קווים שאסור לחצות.‬
‫מרענן לראות‬
‫שאתם רואים אחרת את איברהים עכשיו,‬
‫כשבשנים האחרונות,‬
‫אני חטפתי מאיברהים כל הזמן,‬
‫ואף אחד לא דיבר על זה ולא אמר כלום.‬ ‫-את צודקת.‬
‫וזה גרם לי להיראות אדם רע‬
‫ולא מי שאני.‬
‫בסיס החברות בין בליס, דאניה ואיברהים‬
‫זה שזיינה היא האויבת.‬
‫אבל כשזיינה כבר לא האויבת,‬
‫מה יש בלב החברות ביניהם?‬
‫בליס, אני מבין. זה משפיל,‬
‫אבל זה משקף את ההתנהגות הרעה שלו.‬
‫הוא ילדותי. ההתנהגות שלו מגוחכת.‬
‫כולם כאן יודעים‬ ‫שאיברהים יכול להיות אידיוט,‬
‫אבל התאכזבתי ממך‬
‫כשהשלכת עליו משהו.‬
‫מתוך היכרות איתך, זה לא היה מכוון.‬
‫זאת הייתה תגובה,‬
‫לא רצית לפצוע אותו,‬
‫אבל אתה חייב לשלוט בעצמך יותר.‬
‫איברהים משוגע.‬
‫אבל מצד שני,‬
‫ככה תתמודד עם מצבים?‬
‫לא. אתה לא מתנהג ככה.‬
‫אני לא מאשים את מרואן כי הוא הגיב למעשה,‬
‫והייתי רוצה ששניהם ייפגשו ויטפלו בזה.‬
‫זה עניין פעוט,‬
‫ואעשה כמיטב יכולתי‬ ‫כדי לפתור את הבעיה בכל מחיר.‬
‫נחכה שהם יירגעו, שהם יתקררו,‬
‫ואז אראה איך אפשר לפייס בין האחים.‬
‫עד לאותו רגע, אתה היית הקורבן.‬
‫אבל ברגע שזרקת את הצלחת, זה התהפך.‬
‫עכשיו אתה צריך לחשוב איך להמשיך.‬
‫אני יודע מה עליי לעשות.‬ ‫אני צריך שלא יהיו לידי אנשים כאלו.‬
‫אני מרגיש נורא,‬ ‫אבל לא אתן לזה לקרות לי שוב ושוב.‬
‫לא אתן למישהו כמוהו להפעיל אותי ככה.‬
‫האמת, בליס, אני לגמרי מבינה‬ ‫למה אתה כועס, כאילו…‬
‫אבל נראה לי שאתם אוהבים זה את זה‬
‫וזה הסלים שלא לצורך.‬
‫אתם צריכים למצוא דרך לפתור את זה‬
‫כי לא כדאי לוותר על חברות עמוקה כל כך.‬
‫אני לא כאן כדי להחליט מי צודק ומי לא,‬
‫או מי הרע בסיפור.‬
‫אני חושבת ששניהם צריכים להתנצל זה בפני זה.‬
‫בליס, העובדה שאתה מרגיש רע עכשיו‬
‫מעידה על כך שזה לא מי שאתה.‬
‫ראיתי את בליס,‬
‫וראיתי שהוא מתחרט מאוד,‬
‫כי ברור‬
‫שאין בגופו אפילו לא עצם אלימה אחת.‬
‫במציאות, אתה לא יכול לתכנן איך תגיב.‬
‫זו תגובה.‬
‫החיים נמשכים.‬ ‫-נכון. בדיוק.‬
‫אל תתעכב על זה.‬
‫תודה, פהאד.‬ ‫-תודה, חבר'ה.‬
‫אני יודע שזה גרם להרבה…‬
‫מתח ומבוכה בקבוצה.‬
‫היה לי חשוב לספר את הצד שלי.‬
‫לא מעניין אותי מי מצדד בי‬
‫ומי מצדד בו.‬
‫אני יודע את האמת.‬
‫אני יודע מה עשיתי ובמה אני מאמין.‬
‫נתראה במסיבת יום הנישואים שלכם?‬
‫כן!‬
‫מזל טוב, חבר'ה.‬ ‫-תודה.‬
‫תכננו לחגוג את יום הנישואים העשירי שלנו.‬
‫אבל אחרי מה שקרה,‬
‫הרגשתי שכדאי לשנות את זה קצת.‬
‫כשהם יגיעו, נספר להם‬
‫שמדובר לא רק ביום הנישואים העשירי שלנו,‬
‫אלא גם נגלה ביחד את המגדר של התינוק,‬
‫ואיברהים עדיין לא מוזמן.‬
‫אחרי כל הדרמה בקבוצה,‬
‫מסיבת פיג'מות זה בדיוק מה שאנחנו צריכות.‬
‫אני ממש שמחה שהבנות יבואו.‬
‫ארגנתי קוויאר ונוצות.‬
‫האמת שאני חסרת סבלנות.‬
‫אלוהים! כל כך חמודה.‬
‫טוב להיפגש. יופי של מקום.‬
‫זה כמו חדר חלומות של נערה.‬
‫אני אוהבת את הרעיון של מסיבת פיג'מות.‬
‫נחמד שזה ערב בנות.‬ ‫אני ממש זקוקה לזה עכשיו.‬
‫היי, בנות.‬
‫היי, מותק. מה שלומך?‬ ‫-ברוכה הבאה.‬
‫כולם יודעים שאם אני מארגנת אירוע,‬
‫הוא יהיה מושלם.‬
‫אני ממש שמחה שבאת, באמת.‬
‫ברור. באתי בשבילך.‬ ‫-כן? אוהבת אותך.‬
‫היי, בננות.‬ ‫-היי!‬
‫היי!‬ ‫-היי!‬
‫היי, מותק.‬ ‫-היי. מה שלומך?‬
‫היי, ספא. מה שלומך?‬ ‫-היי.‬
‫לראשונה מזה חודשים,‬
‫פרחאנה הגיעה ואמרה לי שלום.‬
‫והיא שאלה, "מה שלומך?"‬
‫קיבלתי את זה כהתנצלות. נמשיך הלאה.‬
‫הפניתי את הגב לארון שלך, אחרת…‬ ‫-גם אני. כאילו…‬
‫הם מדברים אליי עכשיו.‬ ‫-כן.‬
‫זה חצי מהאוסף שלי.‬
‫החצי השני נמצא בבית השני שלי במדינה אחרת.‬
‫מפני שיצאתי לדרך לא חומרנית,‬
‫איך אפשר להציג לראווה ככה את התיקים?‬
‫אז, בנות,‬
‫החלטתי שנאכל משהו קל.‬
‫אני אוהבת קוויאר.‬
‫טוב, אתן יודעת כמה אני אוהבת סיכות שיער‬
‫וכל זה, אז הבאתי סיכות שיער לכולן.‬
‫יש!‬
‫בכל פעם שאני עונדת סיכות,‬
‫מישהי אומרת, "גם אני צריכה".‬
‫אז בחרתי סיכת שיער לכל אחת מהבנות.‬
‫מהירה, מפני שאת רווקה טרייה…‬
‫יש שני דברים על הסיכה שלך.‬
‫כתוב "תוסיף אותי" ו"אין מצב".‬
‫אם תראי בחור שמוצא חן בעינייך,‬ ‫תוכלי לענוד את "תוסיף אותי",‬
‫ואם לא, תענדי "אין מצב". זה בשבילך.‬
‫אני ממש אוהבת את ספא. היא כל כך חמודה.‬
‫כמובן, "מתנת לידה" בשבילך.‬
‫ברור.‬ ‫-תודה.‬
‫"קח אותי לקניות" ו"אין מצב" עבורך.‬
‫תודה, מותק.‬
‫"יאללה, חביבי" לך.‬
‫האדם הכי חדור מוטיבציה.‬ ‫-מה?‬
‫"קנה לי בירקין" למלכת ה"בירקין".‬ ‫-תודה.‬
‫כל כך מתאים לספא.‬ ‫-ו"תוסיפו אותי" למשפיענית.‬
‫כל כך חמוד.‬ ‫-"תוסיפו אותי".‬
‫ספא נתנה לי סיכה. נראה שהיא רוצה להתפייס.‬
‫ואני מרגישה שאני צריכה להרפות.‬
‫זהו זה. נגמר.‬
‫אני מקווה שלימדתי אותה לקח.‬
‫מה קרה עם הגבר שלך כשעזבנו?‬
‫הוא היה ממש נסער, כאילו…‬
‫זה קשה לו.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫בטח שמתן לב.‬
‫לגברים קשה לבכות.‬ ‫הבכי שלו השפיע עליי, האמת.‬
‫הוא בכה בבית כמה פעמים.‬
‫זו פעם ראשונה אולי שראיתי אותו בוכה.‬ ‫זה ממש מכביד עליו.‬
‫וקשה לי לראות אותו עובר את זה.‬
‫זה קשה מאוד גם לך.‬ ‫-מאוד.‬
‫את תקועה בין בעלך לבין החבר הכי טוב שלך.‬
‫והשותף העסקי שלי.‬ ‫-והשותף שלך.‬
‫ואת בהיריון, ההורמונים כבר עושים לך בלגן.‬ ‫-כן.‬
‫אני תקועה בין שותפי לחיים,‬
‫בעלי, אבי ילדיי,‬
‫לבין השותף העסקי שלי,‬
‫והחבר הכי טוב שלי.‬
‫כרגע, אני לא חושבת על העסק,‬ ‫או על כל אחד אחר,‬
‫אני חושבת על רווחתו של בעלי.‬
‫עצוב שהגענו למצב הזה.‬
‫אני חושבת שבחיים שלי,‬
‫זה אולי הדבר הכי נורא שחבר עשה לי.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫בכל חיי. זה היה כמו סכין בלב.‬
‫וזה ממש פגע בי,‬
‫ויש אנשים שיגידו,‬
‫"אז מה? היריון זה לא סיפור."‬ ‫אבל זה חשוב מאוד מבחינתי.‬
‫ואמרתי לו כמה פעמים לא לדבר על זה.‬
‫למה את חושבת שהוא סיפר לנו?‬
‫הוא לא יכול לסבול רגע שיהיה מוקדש רק לי,‬
‫והוא רצה להרוס לי את זה.‬
‫זה ההסבר היחיד שאני יכולה לחשוב עליו.‬
‫איברהים לא סובל שמישהו אחר‬
‫נהנה מחיים מאושרים, מנישואים מאושרים.‬
‫הוא תמיד חלם לעשות ילד,‬
‫ומערכת היחסים שלו לא יציבה.‬
‫איזה הסבר אחר יכול להיות?‬
‫טוב,, בנות, בסדר.‬
‫בואו ניהנה.‬ ‫-בבקשה!‬
‫כן!‬ ‫-בסדר?‬
‫הכנתי הפתעה קטנה‬ ‫כדי להקליל קצת את האווירה.‬
‫חשבתי לגרום להן להילחם מתוך משחק.‬
‫קרב!‬
‫טירוף מוחלט.‬
‫אף פעם לא היה לנו מפגש בלי קרב.‬
‫נהנינו מאוד.‬
‫יש לי נוצות בפה. אני לא יכולה…‬
‫היום, רק אני ואיברהים נפגשים,‬
‫ואני אנסה להבין איך לתקן את החברות הזאת‬
‫למרות שהיא התרסקה.‬
‫- טמוקה דובאי -‬
‫שלום, יקירי.‬ ‫-שלום.‬
‫ברוך שובך.‬ ‫-תודה.‬
‫מה שלומך?‬ ‫-תודה לאל.‬
‫איך הכול?‬ ‫-אני בסדר.‬
‫אתה בסדר? בטוח?‬ ‫-כן.‬
‫לאחרונה, הזהרתי את איברהים ואת מרואן,‬
‫אבל למרבה הצער, הם לא התייחסו לזה.‬
‫הם חשבו שאני מטיף להם‬ ‫או סתם משוויץ בניסיון החיים שלי.‬
‫אבל שניהם גילו‬
‫שהם צברו בתוכם טענות‬
‫זה כנגד זה במשך זמן רב.‬
‫מזל שזה נגמר בזה.‬
‫איברהים, אתה מכיר אותי. אני לא מייפה.‬
‫הייתה שם נורת אזהרה, אתה מבין?‬
‫כי ראיתי שמרואן כועס,‬ ‫אבל הוא החזיק את זה בתוכו.‬
‫ראיתי. חשבת שאני צוחק.‬
‫באותו יום, הוא אמר לנו,‬
‫"אנחנו צריכים לפתוח את הלב,‬ ‫ולומר את האמת."‬
‫אמרתי לו,‬ ‫"אנשים צריכים להודות בטעויות שלהם".‬
‫הגורם לכל זה הוא לא מה שאתה אומר, איברהים.‬
‫אני… לא.‬ ‫-הייתי שם, וראיתי את שניכם.‬
‫הוא מכיר אותי.‬
‫אם מישהו תוקף אותי, אני מחזיר פי עשרה.‬
‫אני החבר הכי טוב שיכול להיות,‬
‫אבל אני יכוללהיות גם האויב הכי גרוע.‬
‫מנסה לגרום לעולם לחשוב‬ ‫שאיברהים רוצה להרוס את הנישואים שלי.‬
‫וזה לא נכון. הם הרוסים כבר.‬
‫הוא לא צריך שאני אהרוס אותם.‬
‫האמת, בליס תמיד מאשים אותי‬ ‫בבעיות הנישואים שלו.‬
‫אני רוצה שבליס ודאניה יבינו‬ ‫שאעשה כמיטב יכולתי‬
‫כדי להציל את היחסים שלהם.‬
‫כל המצב היה לא טוב.‬
‫זה לא היה צריך להיות תוקפני כל כך.‬
‫אני זה שתקף?‬ ‫-לא. כולנו. שניכם, חבר.‬
‫סאלם, אני… הוא…‬ ‫-שניכם.‬
‫קמתי מהשולחן ועזבתי. די, אני הולך.‬
‫לא, איברהים.‬
‫כשקמת…‬ ‫-בסדר.‬
‫זרקת הכול על ח'אנה ומרואן. הכול.‬
‫ככה. זרקת הכול.‬
‫אולי החלקתי, אבל לא…‬ ‫-לא.‬
‫תאמין לי. אני נשבע שאני לא משקר.‬
‫הוא לא תקף אותך.‬
‫הוא זרק בחזרה את מה שזרקו עליו.‬
‫לא שמת לב לעצמך?‬
‫ראיתי אותך עף, גבר.‬
‫אני?‬
‫הרגשתי שאיברהים מבולבל.‬
‫שאיברהים לא עיבד את מה שקרה.‬
‫אמרתי את הדברים בצורה ברורה.‬
‫הוא לא התנצל.‬
‫כאילו, "סליחה, לא הייתי צריך‬ ‫לזרוק עליך צלחת".‬
‫הוא אמר.‬ ‫-לא.‬
‫הוא… לא.‬ ‫-אני נשבע שלא שמעתי אותו.‬
‫הוא בא, הוא בכה. "מה עשיתי?" אני נשבע.‬
‫באמת?‬ ‫-אני נשבע.‬
‫סאלם מנסה להרגיע אותי.‬
‫הוא אדם חכם מאוד.‬
‫הוא יודע שכשאומרים לי את זה,‬
‫זה יגרום לי לחשוב פעמיים.‬
‫הוא לא חימם אותי.‬
‫זה לא מי שאתה, חבר.‬
‫וזה לא רק עם מרואן.‬
‫עכשיו אתה מגיב ככה לכולם.‬
‫התגובה שלך לח'אנה הפתיעה אותי.‬
‫חשבתי, "מה קורה לאיברהים?"‬
‫שמתי לב שלאחרונה, כל ויכוח של איברהים‬
‫נגמר בקטטה פיזית.‬
‫ברור כשמש שהוא מתמודד עם בעיות אישיות.‬
‫אולי המצב בינו לבין אשתו לא טוב.‬
‫זה עלול להתפוצץ אם זה לא ייפתר,‬
‫ולגרום לך לאבד את כל החברים שלך.‬
‫מה תעשה עכשיו עם העסק?‬
‫תראה, כרגע, העובדים מטפלים בזה.‬
‫במקרה הכי גרוע, היא תגיד שהיא לא מעוניינת.‬
‫נעשה את זה בצורה מתורבתת מאוד. ניפרד.‬
‫אם אתה מעריך את החברות שלי,‬ ‫אני אנסה לתקן דברים.‬
‫אף פעם לא מפנים גב למשפחה.‬
‫בשורה התחתונה.‬
‫החשש שלי הוא שהחיבור החזק הזה,‬ ‫החיבור שכולם מעריצים,‬
‫עלול להתפרק בגלל משהו שולי‬
‫שאפשר לתקן בקלות.‬
‫בסדר, חבר?‬ ‫-בסדר.‬
‫האמת, סאלם הוא כמו אח גדול.‬
‫יש לו נוכחות חיובית בחיי.‬
‫הוא אמר לי דברים על בליס שלא ידעתי.‬
‫אני מקיים אירוע הפתעה לכבוד אימא שלי,‬
‫לכבוד העסק חדש שהקמתי בשבילה.‬
‫הזמנתי את כולם,‬
‫ואני מקווה שדאניה ובליס יהיו שם.‬
‫כילדים, אימא שלי תמיד אפתה לנו עוגות.‬
‫כאילו, היא יודעת לאפות עוגה מכלום.‬
‫אז החלטתי לפתוח לה עסק‬ ‫שנקרא "העוגות של אימא".‬
‫היא לא יודעת על זה.‬
‫הראיתי לה לוגו וכאלו,‬
‫אבל היא לא יודעת. אנחנו נפתיע אותה.‬ ‫היא תופתע.‬
‫את מי אתה מזמין?‬ ‫-את כולם.‬
‫כולם? מרואן ודאניה?‬
‫אני לא אדם ששומר טינה. אני לא כזה.‬
‫תודה לאל.‬ ‫-ההזמנה מיועדת לכולם.‬
‫אחרי שדיברתי עם איברהים,‬
‫הרגשתי שהוא פתוח לפיוס,‬
‫וברגע שהרגשתי את זה,‬
‫אמרתי, "תודה לאל. זה סגור".‬
‫עכשיו מרואן צריך להירגע.‬
‫העליתי פודקאסט חדש‬ ‫שנקרא "תכירו את חבריי".‬
‫היום, הזמנתי את זיינה לפודקאסט שלי‬
‫כי אני רוצה להכיר אותה כאדם.‬
‫שלום!‬ ‫-היי!‬
‫תודה שבאת.‬ ‫-תודה לך, מותק.‬
‫תודה שהזמנת אותי.‬ ‫-מה שלומך?‬
‫גם פרחאנה תצטרף אלינו.‬
‫אחרי מה שקרה בין זיינה לפרחאנה,‬
‫חשבתי שאזמין גם את פרחאנה‬
‫כדי שנכיר זו את זו לעומק יותר.‬ ‫-היי!‬
‫היי, ילדה. מה שלומך?‬
‫מה שלומך?‬ ‫-טוב, מותק. מה שלומך?‬
‫שומרות מרחק.‬
‫כיף אגרוף.‬
‫אנחנו תמיד רואים את הצד הקשה והיהיר‬ ‫של זיינה, לא את הצד הנחמד.‬
‫אני תוהה אם יש בה רכות,‬
‫אבל אם כן, יהיה נחמד לראות.‬
‫מוזר קצת שאנחנו עושות את זה עכשיו,‬
‫כשהחברות שלך במשבר.‬
‫אני יודעת. איזו תפנית בעלילה.‬
‫עכשיו אני מרגישה איך זה‬ ‫כשאיברהים הוא האויב.‬
‫הוא אף פעם לא היה אויב שלי,‬ ‫אז אני מבינה את הכאב שלך.‬
‫עכשיו אני מבינה יותר‬
‫איך זה נראה מהצד שלך.‬ ‫-כן.‬
‫כי קל מאוד לבחון את המצב‬
‫כשאת לא מעורבת.‬ ‫-כן.‬
‫טוב, בדיקה זריזה. תוכלי לדבר, זיינה?‬
‫בדיקה.‬
‫הכול טוב? בסדר.‬
‫ובעוד שלוש, שתיים, אחת…‬
‫ברוכים הבאים לעוד פרק‬
‫בפודקאסט "הכירו את חבריי".‬
‫היום יש לי שתי אורחות מיוחדות.‬
‫אחת מהן חברה ותיקה,‬
‫והשנייה חברה חדשה,‬
‫ואנחנו בונות חברות.‬
‫זיינה ופרחאנה.‬
‫ברוכות הבאות.‬
‫תודה.‬ ‫-תודה.‬
‫בואו נכיר זו את זו לעומק יותר.‬
‫אני רוצה להתחיל.‬
‫זיינה, איך הייתה הילדות שלך? איך גדלת?‬
‫גדלתי בלבנון.‬
‫אני ילדה אמצעית,‬
‫ובגלל המלחמה בלבנון,‬
‫הרבה משפחות סבלו מחוסר יציבות כלכלית.‬
‫ובגלל שגדלתי בסביבה כזאת,‬
‫כשיום אחד היה לי בית,‬
‫ולמחרת לא היה לי בית,‬
‫הבטחתי לעצמי‬
‫שלא אהיה תלויה כלכלית במישהו אחר.‬
‫לא נולדתי למשפחה עשירה.‬
‫למשל,‬
‫אף פעם לא יצאנו לחופשה משפחתית.‬
‫אף פעם לא יצאנו לאכול במסעדות.‬
‫אז לא הייתה יציבות כלכלית,‬
‫ואני מאמינה שההורים שלי עשו כמיטב יכולתם.‬
‫כן, עברת תקופה קשה, אז בראבו.‬ ‫עשית עבודה טובה.‬
‫סיפור הילדות של זיינה מרגש.‬
‫לפעמים, מצבים כאלו בחיים‬
‫מאלצים אותך להיות חזקה מאוד.‬
‫פרחאנה, ספרי לנו…‬ ‫-על הילדות שלי, כן.‬
‫גדלתי במשפחה מלוכדת וצנועה מאוד.‬
‫אבא שלי עבד. אימא שלי עבדה.‬
‫אחותי הגדולה עבדה כדי לפרנס אותנו.‬
‫לכן העצמת נשים חשובה לי מאוד,‬
‫כי ראיתי איך אחותי נאלצה…‬
‫היא הקריבה הרבה כדי לעבוד ו…‬
‫לעשות דברים בשבילנו.‬
‫אני גאה מאוד בעצמי,‬
‫אבל אני מרגישה שאוכל לעשות יותר.‬
‫אני תמיד רוצה לעשות יותר.‬
‫ואני מקווה שיום אחד, כשאיידן יגדל,‬
‫גם הוא יתגאה בי.‬
‫אני לא רוצה שאיידן יעבור את מה שעברתי.‬
‫אני יודעת.‬ ‫-אני לא רוצה שהוא יתקשה.‬
‫אני רוצה לתת לו חיים טובים‬ ‫כי אני נאבקתי בחיי.‬
‫כולנו רואים מה את עושה. עבודה מדהימה.‬
‫ואנחנו כאן בשבילך.‬
‫ואיידן הוא ילד נהדר.‬
‫להקשיב לפרחאנה ולשמוע את סיפור הילדות שלה,‬
‫זה בהחלט הוסיף עומק‬ ‫לאופן שבו אני רואה את פרחאנה.‬
‫אני מרגישה שאני מבינה אותה קצת יותר.‬
‫מתי חווית אובדן בפעם הראשונה?‬
‫אובדן?‬
‫אבא שלי.‬
‫האובדן היה אינטנסיבי,‬
‫והדבר העצוב היה לראות אותו סובל.‬
‫הוא נפטר אחרי שסבל מסרטן במשך חמש שנים.‬
‫אני מוצפת רגשית כשאני משיגה הצלחה‬
‫והוא לא שם כדי לראות אותי.‬
‫וכן,‬
‫זה לא קל.‬
‫זאת הפעם הראשונה שחוויתי אובדן.‬
‫זיינה ח'ורי הוא שם נפוץ מאוד בלבנון,‬
‫אבל…‬
‫אני לא זיינה ח'ורי.‬
‫אני זיינה חליל ח'ורי.‬
‫אני גאה שהוא היה אבא שלי.‬
‫זה מעציב אותי מאוד. את יודעת למה?‬
‫כי גם אביה של פרחאנה נפטר.‬
‫וזה משהו שיש לכן במשותף.‬
‫תארי לעצמך שביום שגיליתי בו‬
‫שעומד להיות לי בן,‬
‫אבא שלי נפטר.‬
‫את יכולה לשער איך הרגשתי?‬
‫שהוא לא… שהוא לא יזכה לראות את הבן שלי.‬
‫בכל פעם שעולה הסיפור על אבא שלי,‬ ‫אני תמיד בוכה, כלומר…‬
‫אלו רגשות שמצטברים בפנים,‬
‫והם פורצים בכל פעם שאני חושבת עליו.‬
‫את בסדר?‬
‫זה קשה.‬
‫אני ממש מקווה שהפודקאסט הזה…‬
‫גם אם הוא לא שינה‬ ‫את החברות שלהן ב-100 אחוז,‬
‫אם זה שינה אותה ב-20 או 30 אחוז,‬
‫אז עשיתי משהו.‬
‫שתיהן נשים חרוצות שעברו הרבה.‬
‫כשאני רואה שהן מצליחות, אני שמחה בשבילן.‬
‫אני רוצה להודות לשתיכן שבאתן לפודקאסט שלי.‬
‫זכיתי להכיר את שתיכן לעומק הרבה יותר.‬
‫אז, תודה.‬
‫אני ממש מעריכה את הזמן שהקדשתן.‬ ‫-תודה, דאניה.‬
‫אני אסיים את הפודקאסט.‬
‫תודה שהאזנתם. אני מקווה שנהניתם,‬
‫ונתראה בפעם הבאה. ביי.‬
‫כן!‬ ‫-סיימנו.‬
‫תודה, בנות.‬ ‫-חמוד.‬
‫זה מה שרציתי שיקרה,‬
‫ורציתי שנכיר זו את זה טוב יותר,‬
‫ואני מרגישה שזה קרה.‬
‫אני חושבת שזה רעיון טוב.‬ ‫-זה בריא.‬
‫פעם ראשונה שהיא נותנת לי לדבר.‬
‫אגב, איברהים משיק איזה עסק עבור אימא שלו,‬
‫והוא שלח לנו הזמנה.‬
‫אני חושבת שהוא שלח גם לכם.‬
‫כן, הוא שלח לי הזמנה.‬
‫רצינו לנצל את ההזדמנות ולשכנע את דאניה‬
‫להגיע לאירוע של איברהים,‬
‫כדי לתקן דברים ביניהם.‬
‫את חושבת שתוכלי לבוא?‬
‫כי זה אירוע לכבוד אימא שלו.‬
‫בואי ננסה. אי אפשר לדעת.‬
‫כן.‬ ‫-הזמן מרפא הכול.‬
‫אחשוב על זה. אני לא אומרת שאבוא.‬
‫אבל אני אחשוב על זה. נראה איך ארגיש.‬
‫תחשבי על זה. תקפצי אם תוכלי.‬ ‫אנחנו נהיה שם.‬
‫אני עצובה מאוד.‬
‫אני לא יודעת אם אני רוצה ללכת.‬
‫אקבל החלטה ביחד עם בליס.‬
‫- העסק של איברהים -‬
‫שלום, מה שלומך?‬
‫מה שלומך?‬ ‫-אני בסדר.‬
‫אני ממש מתרגש היום כי הכנתי הפתעה לאימא.‬
‫אימא שלי תמיד אפתה עוגות בבית.‬
‫חשבתי שנוכל למכור את המתכונים האלו,‬
‫ואנחנו קוראים לזה ""העוגות של אימא".‬
‫היא לא יודעת מה עשינו,‬
‫אבל הזמנתי את כולם.‬
‫הזמנתי אפילו את דאניה ובליס,‬
‫למרות שאני זה שנעשה לו עוול.‬
‫אני כבר חסר סבלנות‬
‫לראות את התגובה על פניה של אימא שלי.‬
‫סעיד, פתח את הדלת.‬
‫ברגע שהיא תיכנס?‬
‫הפתעה!‬
‫תראי שם.‬
‫כמה יפה. תהיתי למה ורוד.‬
‫ידעתי שאיברהים חשב‬
‫על "העוגות של אימא",‬
‫אבל לא ציפיתי שהוא יפתיע אותי ככה.‬
‫לא יודעת, הייתי המומה.‬
‫לפעמים היא הייתה אופה עוגות ממה שהיה לה,‬
‫וכשאכלנו ונהנינו ממנה, היא הייתה אומרת,‬
‫"אני מצטערת.‬ ‫לעולם לא אוכל להכין אותה שוב.‬
‫"כי אני לא יודעת מה שמתי בה."‬
‫קצת מזה וקצת מזה.‬
‫מאחורי כל גבר מצליח עומדת אישה.‬
‫זה נכון.‬
‫זו אימא שלי.‬
‫אימא של מישהו כבר לא איתנו,‬
‫ונמצאת במקום הרבה יותר טוב.‬
‫רציתי להפנות את זה לאחי פהאד.‬
‫פהאד, למרות שהוא רואה אותי‬ ‫עושה בעיות לפעמים,‬
‫הוא תמיד נחמד אליי.‬
‫ואני חושב שזה מפני שהוא מכבד‬ ‫את היחסים שלי עם אימא שלי,‬
‫ואני בטוח שהוא אוהב את אימא שלו‬ ‫ומתגעגע אליה מאוד.‬
‫אז הכנתי הפתעה קטנה מאחיך לך.‬
‫תודה.‬
‫פהאד הוא היחיד מאיתנו שאיבד את אימו.‬
‫אהבתו של פהאד לאימו יוצאת מן הכלל.‬
‫אני רוצה לתת לו מתנה.‬ ‫תמונה של אימו של פהאד.‬
‫מוכנים?‬ ‫-כן.‬
‫זה כל כך מתוק.‬
‫כל כך יפה.‬
‫היא כל כך יפה.‬
‫כמה מתוק.‬
‫תודה.‬
‫מעולם לא עשו דבר כזה בשבילי.‬
‫איש מעולם לא עשה לי מחווה כזאת.‬
‫זה טלטל אותי, כאילו…‬
‫כשראיתי את זה, לא היו לי מילים.‬ ‫לא יכולתי לדבר.‬
‫קודם כל, ברכותיי.‬
‫ותודה, איברהים. אין לי מילים.‬
‫אני לא יודע מה לומר.‬ ‫אני אסיר תודה על המחווה הזאת.‬
‫אומרים ש"יש גן עדן מתחת לרגלי האימהות".‬
‫כל אחד צריך למצוא את דרכו‬
‫ואת הזמן להסב להן גאווה ו…‬
‫בכל מה שתעשה, רק תסב גאווה לאימא שלך.‬
‫תודה.‬
‫זה ריגש אותי מאוד‬
‫כי אין לתאר כמה פהאד אוהב את אימא שלו.‬
‫איברהים, תודה רבה על ההפתעה שהכנת לפהאד.‬
‫זה ריגש אותי מאוד.‬ ‫מעולם לא פגשתי את חמותי.‬
‫הגנים חזקים למדי.‬
‫היא נפטרה מוקדם מדי,‬
‫והלוואי שהיא הייתה רואה איזה בן מדהים…‬
‫אימא שלו נפטרה בגלל בעיות בריאות.‬
‫חשבתי, "פהאד, אתה לא רוצה‬ ‫שזה יקרה לבנות.‬
‫"אתה צריך להיות איתנו תמיד."‬
‫איזה רגע מרגש.‬
‫כגולה בדובאי,‬ ‫זה גורם לי להתגעגע לאימא שלי,‬
‫לאוכל שלה, להיות איתה.‬
‫ואני מבטיחה לעצמי שבשנה הבאה‬
‫אתאמץ יותר לשהות בחברתה יותר.‬
‫היחסים בינך לבין אימך מיוחדים מאוד.‬
‫הלוואי שהיינו קרובות יותר.‬
‫הלוואי שיכולתי לעשות‬ ‫מה שאתה עושה למען אימך.‬
‫איברהים, אני רואה כמה אתה אוהב את אימך.‬
‫הלוואי שהיו לי יחסים כאלו עם אימא שלי,‬
‫אבל זה לא היה כך.‬
‫אתה מעניק לי השראה להיות אימא טובה יותר,‬
‫כדי שיהיו לי יחסים כאלו עם הבנות שלי.‬
‫אתם בני מזל שיש לכם זה את זה.‬
‫אימי לא מרגישה טוב כבר זמן מה,‬
‫לכן אני מתרגשת ו…‬
‫אתה מזכיר לנו שהחיים קצרים מדי,‬
‫שאנחנו צריכים להיות ביחד כמה שיותר,‬
‫כי זה כל מה שיש לנו.‬
‫תודה, ח'דיג'ה, על שגידלת בן מדהים כל כך.‬
‫אני מקווה שיום אחד יהיה לי בן‬ ‫כמו איברהים, שיתמוך בי ויאהב אותי.‬
‫שאלוהים יברך את שניכם.‬
‫ואני מקווה שהיוזמה תצליח מאוד,‬
‫ואני רוצה לטעום מכל העוגות שלך.‬ ‫-תודה.‬
‫אימא היא האדם החשוב ביותר בחיים האלו.‬
‫אימי גידלה אותי ונהפכתי לגבר בזכות אימא,‬
‫ואני חושב שכולכם מי שאתם‬ ‫בזכות האימהות שלכם.‬
‫נכון.‬
‫כולם אמרו דברים יפים,‬
‫וזאת הפעם הראשונה שאנחנו מסכימים על משהו,‬
‫כי לאימא מגיע המקום הכי חשוב בחיים שלנו.‬
‫שלום לכולם.‬
‫הגעתי.‬ ‫-ג'וואנה.‬
‫מצטערת.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫היה לי משהו.‬
‫היי, מותק. מה שלומך?‬
‫כולם היו שם.‬
‫אבל למרבה הצער,‬ ‫לא ראיתי את דאניה או את בליס.‬
‫האמת שציפיתי שהם יבואו.‬
‫ברוכים הבאים. אלו העוגות המדהימות.‬
‫כן!‬
‫דרך אגב, כולנו דיברנו על האימהות שלנו,‬
‫אבל ג'ואנה לא הייתה כאן.‬
‫לא הייתה לך הזדמנות,‬ ‫אז ספרי מה החשיבות של אימך בחייך.‬
‫מבחינתי, אימא שלי,‬
‫היא שנייה לאללה.‬
‫אימא שלי היא האדם היחיד שבאמת עזר לי‬
‫ועמד לצדי. אני חייב לה כל כך הרבה.‬
‫לא רק על כך שגידלה אותי אלא גם את הבת שלי.‬
‫אין תחליף לאימא.‬
‫היא היחידה שעומדת לצדך, בכל מחיר.‬
‫שאללה יגן על אימך.‬ ‫-תודה.‬
‫אנחנו אוהבים אותך.‬ ‫-תודה.‬
‫עכשיו, בנימה זו…‬
‫זה יוצא מהלב שלי,‬
‫ואני מקווה שלא תכעסי עליי.‬
‫מתוך כבוד לאימא שלי…‬ ‫-כן.‬
‫באותו רגע,‬
‫הסתכלתי על ג'וואנה,‬
‫והסתכלתי על אל-ג'יי,‬
‫והסתכלתי על אימא שלי.‬
‫הרגשתי, "איברהים, זאת ההזדמנות".‬
‫יש לי חלון קטן לפייס ביניהן.‬
‫אם לא נוכל להיות יחד כחברים,‬
‫נוכל לפחות לאהוב זה את זה, במיוחד האימהות.‬
‫כמובן.‬
‫כי את אימא…‬
‫ואל-ג'יי היא אימא.‬
‫אז אני רוצה שתאהבו זו את זו לפחות.‬
‫איברהים ניצל את הזמן המושלם‬ ‫כדי לקרב ביניהן באמת.‬
‫אני לא הצלחתי לעשות את זה.‬
‫אני מקווה שהוא יצליח. אני מתפללת לאלוהים.‬
‫מי אמר לך שאני לא אוהבת אותה?‬
‫טוב, לפעמים יש עימותים בחיים,‬
‫אבל האהבה תמיד שם,‬
‫כי אי אפשר לשנות אהבה.‬
‫מי שידע אהבה, לעולם לא ישנא.‬
‫יש אהבה אליה ולכל האימהות.‬
‫תוכלו לחבק זו את זו? רק בשבילי, בבקשה?‬
‫תחבק אותה אתה קודם.‬ ‫-בסדר.‬
‫באותו רגע, התרגשתי מאוד.‬
‫כשהסתכלתי לה בעיניים,‬
‫חשתי שיש בה עצב‬
‫ופחד שאני אסרב שוב.‬
‫בואי.‬
‫עכשיו תורך.‬
‫קדימה, ג'וואנה.‬
‫סוף סוף!‬
‫לא, אני תמיד אוהבת אותה. היא יודעת.‬
‫מעולם לא שנאתי אותה. ברור שהתגעגעתי אליה.‬
‫אולי זה היה מאלוהים.‬
‫הוא ריכך את לבי.‬
‫התגעגעתי אלייך.‬
‫הרגשתי שהיא עדיין אוהבת אותי‬ ‫ואני עדיין אוהבת אותה.‬
‫זה הדבר הכי חשוב שיש.‬
‫אני כל כך שמחה.‬
‫אני אוהבת אתכן.‬
‫אני מקווה שתמיד תהיו יחד מעכשיו והלאה.‬
‫אני מרגישה הקלה ואני שמחה שהן חזרו.‬
‫כי בשלב מסוים התייאשתי.‬
‫זה בסדר.‬
‫תמיד אוהב אותך.‬
‫גם אני.‬
‫זה ממש מקסים.‬
‫כולם חיכו לרגע הזה.‬
‫היה כל כך נפלא‬ ‫לראות אותן מתחברות ומשלימות.‬
‫סוף סוף.‬
‫אפילו אני מרגישה שירד ממני משא.‬
‫קשה לי לדמיין איך את מרגישה.‬
‫לא שווה לאבד חברה.‬
‫נפלא שהן נתנו זו לזו הזדמנות,‬ ‫אל-ג'יי וג'וואנה,‬
‫לגלות יחד שהחברות הזאת יכולה להימשך,‬
‫ויכולה להיות חזקה יותר מבעבר.‬
‫זה הכביד עליי מאוד, באמת.‬
‫ואת אימא מדהימה.‬
‫אני אוהבת אותך.‬ ‫-ואני אותך.‬
‫הרגשתי… כאילו, ואו.‬
‫כל כך הרבה דברים קרו ועכשיו אנחנו משלימות.‬
‫זה מקסים. כל כך מקסים.‬ ‫-כן.‬
‫רואים? אימהות מאחדות בינינו.‬
‫לא ציפיתי שאל-ג'יי וג'וואנה‬
‫יתפייסו כל כך בקלות.‬
‫הופתעתי.‬
‫אחרי שאל-ג'יי וג'וואנה השלימו,‬
‫אני רוצה לבדוק אם סאלם יכול לעזור לי‬
‫לשכנע את איברהים לדבר עם בליס.‬
‫לשניהם יש סיבה להיעלב,‬
‫אבל שניהם חייבים זה לזה התנצלות,‬
‫וכל אחד מהם צריך לעשות את חלקו.‬
‫אהבתי את מה שעשית.‬
‫זה ריגש אותי מאוד. באמת.‬
‫זה היה כל כך יפה,‬
‫ואני תמיד אומרת איזה לב גדול ויפה יש לך.‬
‫יש לך נשמה מדהימה.‬
‫אני וסאלם רוצים מאוד לעזור‬
‫לקרב בינך לבין דאניה ובליס.‬
‫כולכם פגועים,‬
‫אבל אתם גם חשובים מאוד זה לזה,‬
‫ושום דבר לא שווה את זה.‬
‫אני רק רוצה שאיברהים יבין‬
‫שכל הדברים האלו לא היו צריכים לקרות.‬
‫ככל שהם יחכו יותר זמן,‬
‫הם ירגישו גרוע יותר לגבי זה.‬
‫התקשרתי לדאניה באותו יום.‬
‫היא לא חזרה אליי.‬
‫התקשרתי כדי להתנצל‬ ‫על שסיפרתי שהיא בהיריון,‬
‫כי עשיתי טעות.‬
‫ואי אפשר למצוא את בעלה.‬
‫אבל הוא מצטער על מה שקרה.‬
‫רק בפניי הוא לא מצטער?‬ ‫-הוא…‬
‫מונה, ברצינות. רק בפניי לא?‬ ‫-העניין…‬
‫הוא צריך להתנצל.‬
‫אבל תתנצל קודם בפני דאניה.‬ ‫-לא ארדוף אחריה.‬
‫בליס אמר לכולם שהוא מצטער על מה שהוא עשה,‬
‫אבל הוא לא אמר לי.‬
‫למי מגיע לשמוע "סליחה"?‬
‫זו יהירות.‬
‫מונה, אני חושב שהם מתכננים אירוע, נכון?‬
‫מסיבת יום הנישואים שלהם.‬ ‫-בדיוק.‬
‫אני חושב שזה יהיה הרגע, הזמן הכי טוב‬
‫להיאסף שם ולסגור את כל החשבונות.‬
‫אין שום סיכוי בעולם‬
‫שאלך לאירוע אם לא הזמינו אותי.‬
‫אם הם רוצים להעמיד פנים שהם הטובים‬
‫ושיש להם אגו גדול יותר,‬
‫הם יופתעו לגלות מיהו איברהים.‬
‫אני יודע ששניכם רוצים לעשות רק טוב,‬
‫אבל אני מתחנן,‬
‫אל תכניסו אותי למשהו שאין ערובה שיצליח.‬
‫תירגע קצת.‬ ‫-סאלם…‬
‫מבינה מה הבעיה?‬
‫לו יש ציפייה, להם יש ציפייה.‬
‫צריך לבטל את הציפיות.‬
‫צריך להיות נקיים. לב טהור.‬
‫עשיתי מה שיכולתי כדי להרגיע אותו‬
‫ולגרום להם להתפייס,‬
‫ואני מקווה שזה יצליח.‬
‫- בן או בת -‬
‫- תינוק -‬
‫תכננו לחגוג היום את יום הנישואים שלנו,‬
‫אבל אחרי שאיברהים החליט‬
‫לגלות לקבוצה את הסוד שלי, שיהיה לנו תינוק,‬
‫החלטתי להפוך את זה לחשיפת מגדר,‬
‫וזאת תהיה הפתעה לכולם.‬
‫יש לי הרגשה שזו בת. מה דעתך?‬
‫אם את אומרת בת, אני אומר בן.‬
‫כולם מוזמנים חוץ מאיברהים.‬
‫הוא עדיין לא התנצל.‬
‫הוא עדיין לא דיבר עם בליס.‬
‫לא היה הגיוני להזמין אותו.‬
‫ואני לא רוצה שהוא ידע מה המגדר‬
‫וירוץ לספר לכל דובאי.‬
‫היום, דאניה אמרה לבוא בכחול או בוורוד.‬
‫אני תוהה במה מדובר.‬
‫זו חשיפת מגדר!‬
‫אלוהים! היי!‬
‫מה שלומך?‬ ‫-היי! מה שלומך?‬
‫מה נראה לכם?‬ ‫-אני חושבת שזה יהיה בן.‬
‫היי. מה שלומך, מותק?‬ ‫-היי! כל כך יפה.‬
‫נגלה את המגדר היום?‬
‫אנחנו נגלה.‬
‫שלום!‬ ‫-כן! יש לנו ורוד.‬
‫לא ידעתי שזו חשיפת מגדר.‬
‫הפתעה!‬ ‫-היי!‬
‫אני שמחה שבאתן ביחד.‬
‫ג'וואנה ואל-ג'יי סיפרו לי שהן התפייסו.‬ ‫זה שימח אותי מאוד.‬
‫אתן היחידות שלובשות ורוד,‬ ‫ואני אוהבת את זה.‬
‫זה לא היה מתוכנן, דרך אגב.‬ ‫-כן.‬
‫אבל אני שמח לראות אתכן שוב יחד,‬
‫וחברות שוב.‬ ‫-זאת ההפתעה הכי טובה.‬
‫זה היום או לא? שמישהו יסמן לי.‬
‫מה?‬ ‫-כאילו, פרחאנה וספא.‬
‫גם אנחנו בסדר.‬ ‫-נשמור על השלום…‬
‫אמרתי לה שלום באירוע של ג'וואנה.‬
‫באמת?‬ ‫-וספא נתנה לה מתנה.‬
‫פספסנו הכול?‬ ‫-היא נתנה לי מתנה.‬
‫מה?‬
‫אפשר לראות חיבוק? רק…‬
‫כן.‬ ‫-כן, תנו לנו חיבוק.‬
‫תמיד הייתי מוכנה להמשיך.‬ ‫לא ידעתי שיש בעיה בכלל.‬
‫זה היה בראש שלה.‬
‫זה לא באמת גזל ממני זמן.‬
‫אני שמחה שזה נפתר.‬
‫סאלם!‬
‫היי.‬ ‫-מזל טוב. אלוהים יברך אתכם.‬
‫מה שלומך?‬ ‫-מזל טוב.‬
‫היי!‬ ‫-לכולם.‬
‫כמובן שכל הקבוצה כאן, חוץ מאיברהים.‬
‫אני מקווה שהחגיגה לא תיגמר‬ ‫עד שאיברהים יהיה כאן.‬
‫כולם תמיד שואלים אותי, "למה התחתנת איתו?"‬
‫כשפגשתי אותו, ידעתי שהוא האחד‬
‫כי הוא תמיד עורר בלבי שלווה.‬
‫עשר שנים לאחר מכן, דבר לא השתנה.‬
‫הוא אהבת חיי,‬
‫אביהם של שני הילדים היפים שלי,‬
‫ועכשיו השלישי.‬
‫לא הייתי משנה בך כלום.‬
‫אתה מושלם כמו שאתה ואני אוהבת אותך.‬ ‫-תודה. גם אני אותך.‬
‫כל כך יפה.‬
‫קודם כל, תודה לכולכם‬ ‫שבאתם ביום המקסים הזה.‬
‫זה מיוחד מאוד מבחינתנו.‬
‫מה אגיד על עשר שנות נישואים?‬
‫זה מסע ארוך, ויש בו עליות ומורדות.‬
‫ודאניה, תודה רבה על שהיית לצדי.‬
‫אני יודע שאני לא הכי קל.‬ ‫אני כל כך שמח שהגענו עד כאן,‬
‫ואני מצפה לעוד 10-20-30-40 שנים ביחד.‬
‫אני אוהב אותך.‬ ‫-ואני אותך.‬
‫-תודה רבה.‬ ‫-תודה.‬
‫כל כך מתוק. תודה.‬
‫מרואן ודאניה עברו הרבה.‬
‫נחמד להניח הכול בצד‬ ‫ופשוט לחגוג את הזוגיות שלהם.‬
‫עשר שנים הן ציון דרך משמעותי.‬
‫תשאלו אותי.‬
‫אני יודעת.‬
‫טוב, מוכנים לחשיפת המגדר?‬
‫כן!‬ ‫-כן! בואו נעשה את זה.‬
‫מיד נגלה יחד עם כולם מהו המגדר,‬
‫ואני ממש מתרגשת.‬
‫עשר, תשע, שמונה,‬
‫שבע, שש,‬
‫חמש, ארבע,‬
‫שלוש, שתיים, אחת…‬
‫מוכנים?‬
‫כן!‬
‫זאת בת!‬
‫ידעתי. ידעתי שזו בת.‬
‫הייתה לי תחושה שזאת תהיה בת,‬
‫ואני ממש שמחה,‬
‫וחסרת סבלנות לפגוש את הבת שלי.‬
‫מזל טוב.‬
‫אני שמח.‬
‫זה רגע מקסים.‬
‫בואו ניגע בבטן.‬
‫מי הבאה בתור?‬ ‫-מונה!‬
‫מונה!‬
‫כן!‬ ‫-מונה!‬
‫כן!‬
‫החיים הם ההחלטות שאנחנו מקבלים.‬
‫החלטתי לבלות יותר זמן עם בעלי,‬
‫ולהיכנס להיריון.‬
‫זה בלוח הזמנים שלי וזה יקרה.‬
‫אחיה יותר את ההווה.‬
‫הכסף בא והולך.‬
‫למדתי שהמשפחה היא הכול.‬
‫ההבנה שאני עלולה לאבד את פהאד‬
‫הוציאה אותי מדעתי.‬
‫אני לא יכולה לדמיין את חיי בלעדיו.‬
‫כן!‬
‫דבר לא נשאר קבוע בחיים.‬
‫היה לי קשה מאוד לסלוח ללוג'יין,‬
‫אבל החלטתי לתת לה הזדמנות.‬
‫אני מקווה שזה לא יהיה לשווא.‬
‫בחיים יש הרבה רגעים לא צפויים.‬
‫מה שאמור לקרות יקרה,‬
‫כי אנחנו גדלים ואנחנו משתנים.‬
‫הבנתי שאני לא יכולה לשלוט בכל הדברים.‬
‫לפעמים, אני צריכה להניח לדברים‬ ‫כדי להמשיך הלאה‬
‫ולפתוח פרק חדש בחיים.‬
‫ככה זה בחיים. דבר אינו קבוע.‬
‫כשהחלטתי להתחתן,‬
‫חשבתי שאחיה באושר ובעושר לנצח.‬
‫אבל החיים הובילו אותי לצומת‬
‫שהיו בו הרבה אתגרים,‬
‫אבל גם הרבה הזדמנויות ואופטימיות.‬
‫החיים מלאים בהפתעות.‬
‫חברים עלולים להיהפך לאויבים,‬
‫ואויבים עשויים להיהפך לחברים.‬
‫חשוב מאוד לדעת במי לבטוח.‬
‫אנחנו קבוצה של חברים מצליחים.‬
‫חלקנו רגעים מתוקים ורגעים קשים.‬
‫האם כולם בוטחים זה בזה?‬
‫אני לא יודע.‬
‫כשחבר נהפך לאויב,‬
‫זה יכול להיות מכאיב מאוד.‬
‫אני ואיברהים היינו חברים טובים.‬
‫עכשיו, אני לא יודעת מה צופן לנו העתיד.‬
‫אני יודעת רק שלבליס ולי‬ ‫עומדת להיוולד ילדה חדשה,‬
‫והדבר הכי חשוב לנו‬
‫זה ליצור בית אוהב לילדים שלנו.‬
‫כן!‬
‫אני אסיר תודה.‬
‫זה יום נפלא שכולו אהבה.‬
‫במבט לאחור, לא חשבתי שאהיה כאן היום.‬
‫גיליתי בעצמי דברים שלא ידעתי שקיימים.‬
‫אבל לא הייתי יכול לדמיין‬
‫שבגידה היא מעשה של הקרובים ביותר.‬
‫ושחבר שבוגד‬
‫גרוע יותר מאויב.‬
‫החיים מלאים בהפתעות.‬
‫אלו שהיו קרובים ללבי יותר מכל נהפכו לזרים.‬
‫היום, החלטתי להתעלות על עצמי,‬
‫לעשות צעד גדול‬
‫ולהגיע לאירוע של בליס ודאניה.‬
‫לא בשבילם אלא בשביל התינוקת שדאניה נושאת.‬
‫אבל אין לי מושג איך בליס יגיב.‬
‫מה?‬
‫כולנו היינו המומים לראות את איברהים מגיע.‬
‫נקווה שהם יתפייסו.‬
‫איברהים הגיע עם פני פוקר.‬
‫לא יכולתי לקרוא אותו.‬
‫מתנה קטנה והתנצלות קטנה‬
‫על שהרסתי את… הבשורה.‬
‫עם איברהים, אף פעם אי אפשר לדעת.‬
‫אני לא יודע מה הוא חשב.‬
‫הוא חשב שהוא יכול לבוא לכאן‬ ‫עם סלסלת פרחים.‬
‫מאוחר מדי!‬
‫לא ככה?‬
‫תרגום כתוביות: דנה סבן‬