Dette er ditt tredje forsøk på karakterdrap.
-Hvorfor tror du jeg… -Slutt å sverte meg.
-Klart jeg svarer på tiltale. -Du bør ikke kødde med meg, din taper.
Folkens!
Drittsekk!
-Hvem faen tror du at du er? -Nei!
-Slo du meg i trynet? -Ebraheem!
-Folkens! -Slo du meg i trynet?
-Folkens! Ebraheem! -Din drittsekk!
-Folkens! Ebraheem! -Din jævla…
Det ble en mølje. Alle prøvde å skille oss.
Selv vaktene kom.
-Stopp! -Hvem tror du at du er?
-Hei! -Hvem faen?
Jeg ble sjokkert.
Dette hadde jeg ikke forventet.
-Jævla drittsekk! -Stopp!
Du slo meg i trynet med en tallerken? Din drittsekk!
-Stopp! -Din drittsekk!
-Drittsekk! -Ro deg ned, Bliss.
Jeg burde ha hørt på alle andre.
Salem advarte meg, men jeg nektet å tro det.
Det var min tur i dag.
Kan misunnelse gå så langt?
Prøver min bror å skade meg?
Han knuste hjertet mitt.
Alt gikk fra null til hundre på et blunk.
Det er latterlig.
Nå holder det!
-Ikke gå tilbake. -Få kameraet vekk!
I går kveld terget du løven, og løven lot det fare.
Man terger ikke løven for annen gang og forventer at ingenting skjer.
Bare legg den på øyet.
Handlinger får følger. Marwan reagerte på Ebraheems handling.
Da jeg så det utfolde seg, husket jeg hvert ord jeg sa til dem.
Det er over.
Takk og lov at det stoppet der.
La oss se hva som skjer på sykehuset.
Marwan, verken du eller tusen menn som deg kan måle seg med Ebraheem Al Samadi.
Så det nådde et punkt der han måtte skade ansiktet mitt.
Fort!
Etter det som skjedde, måtte jo Ebraheem på sykehus.
Bliss var lei for det som skjedde.
Marwan ville si unnskyld til Ebraheem,
men jeg stoppet ham fordi jeg var redd det ville eskalere.
Marwan var opprørt, og jeg tror han angret.
Sett deg. Bli med meg. Sett deg, kompis.
Så jeg gjorde som folk flest ville gjort.
Jeg reagerte.
Jeg har aldri vært i slåsskamp i hele mitt liv.
Det gjorde meg trist og rådvill.
Marwan, sett deg. Ikke nå.
Det går bra. Det var et uhell.
La meg si deg noe, Ebraheem, og hør nøye etter nå:
Du kan ha sluppet unna med sånt før, men ikke mot meg. Sånn er ikke jeg.
Ikke mot meg, ikke mot min kone, ikke mot min familie.
Nei.
Ikke til å tro. Skjedde virkelig dette? Jeg er i fornektelse.
MARWAN OG DANYAS BOLIG
Etter det som skjedde, kunne jeg ikke bli værende.
Det virket best å dra hjem og snakke med Danya.
Hei!
Sett deg.
Jeg gleder meg ikke til denne samtalen. Den kommer til å bli vond.
Men hun må høre det fra meg og ingen andre.
Godt du sto over turen.
Jeg sjekket telefonen nå.
Og der så jeg at Ebraheem blokkerte meg overalt.
Hva skjedde?
Hvor skal jeg starte?
Jeg sa jo hva han gjorde under samlingen.
Jeg er så skuffet over ham. Alt er en spøk for ham.
-Ringte han deg ikke i går? -Ingenting.
Jeg sendte ham ikke melding, for alt er jo sagt allerede.
Jeg gir ham opp.
Hvis jeg ber ham om å ikke si det til noen,
fins det ingen unntak.
Virkelig ingen. Jeg føler meg dolket i hjertet.
Han tok noe så vakkert, så hellig som det Bliss og jeg har,
og bare buste ut med det.
-Du vil ikke tro hva som skjedde i dag. -Si det.
Marwan?
Kan du si det?
Jeg prøver. Jeg prøver å si nøyaktig hva som skjedde,
men ordene kommer ikke ut.
Hvorfor gråter du, Marwan?
-Hva skjedde? -Dette vil høres så sprøtt ut.
Vi spiste frokost, bare oss gutta, og så dukket han omsider opp.
Ikke slukøret og med blikket vendt ned. Nei, han kom inn med et glis.
Helt avslappet, småpratet, null anger.
Fahad, Hanna og Salem, de tre karene han alltid har baktalt,
ga ham livsråd om hvordan man gjør ting.
Jeg sa: "Er det ikke ironisk at alle karene ved bordet her
gir deg råd om hvordan bli et bedre menneske?" Da reiste gutten seg.
Han la hånda på bordet og feide alt mot meg.
Jeg reagerte. Jeg grep det første og beste og hev det på ham.
Han klikka. Tre mann kunne ikke stoppe ham.
Dette hadde jeg aldri trodd om Ebraheem.
Bliss er en veldig fredelig person.
Det skal mye til å få ham dit.
Det er så innmari frekt.
Han røper hemmeligheten min, men ingen anger eller unnskyldning.
Og jaggu skal han slåss med deg!
Han er ikke tilregnelig.
Nei, langt ifra.
Leit at det har gått så langt. Jeg hadde aldri trodd det kunne skje oss.
Jeg trodde vi var så nære. Vi var som familie.
Det siste jeg trenger nå, er stress.
Og så gjør de det mest stressende som tenkes kan!
Jeg er så lei for dette.
Jeg vet ikke hvor det bar så galt av sted at han endte med å hate deg.
Dere var så nære. Dere var som brødre.
Han er ikke min bror.
Nei.
Det er mye mer sårende fordi vi sto hverandre så nær.
Tenk at han kunne gjøre det i sin innerste sirkel!
Showet slutter nok her.
Kjør rulletekst.
Venner og familie gjør ikke sånt.
-Elsker deg. -Deg også.
Vi skal komme oss gjennom dette.
Jeg tror deg.
Det er siste dag av utflukten.
Som en avslutning på denne hektiske helgen inviterte jeg gjengen med på strandlunsj.
Vi kan ta farvel og dra hjem igjen.
Avslappende, ikke sant? Vibbene her?
Etter det ved frokosten kjørte vi Ebraheem til sykehuset.
Bliss og Salem dro tidlig. De kunne ikke spise lunsj med oss.
Kommer Ebraheem og Bliss?
Ebraheem og Bliss…
Hvor er de? Kommer de ikke?
Hanna og Fahad fortalte oss hva som skjedde
under frokosten med Bliss og Ebraheem.
Bliss dro.
-Dro han? -Ja.
-Nei? -På jobb? Eller…
Ja. Han ville hjem til Danya, tror jeg.
-Og Salem? -Hvor er Salem?
-Kommer ikke han heller? -Han kommer ikke.
Ebraheem er borte, og Bliss og Salem.
Jeg lurer bare på hva som står på.
Skværet de opp, i det minste?
Snarere tvert imot.
Ebraheem!
-Hei! -Hei!
-Står til? -Hallo.
Vi har savnet deg.
-Står til? -Bra, takk. Selv?
-Står til? -Bra, takk.
-Ja? Hvordan føler du deg? -Bra.
Nei, hva skjedde? Seriøst!
Ebraheem ankom, og jeg følte at noe hadde skjedd, så…
Salem, Hanna, Fahad og jeg spiste frokost med Marwan.
Og Salem tok opp temaet.
Han sa: "Dere er som brødre, og det er ikke verdt å være sinte på hverandre."
Og Fahad sa noe lignende, og Hanna sa det samme.
Han sa: "Jeg er overrasket over at dere forsvarer en som alle har kranglet med."
Jeg sa: "Igjen angriper du min karakter. Du betviler meg selv om du kjenner meg."
Så jeg ble sint.
Jeg reiste meg og gjorde sånn, brått. Og så antar jeg at han ble skremt.
-Så fikk jeg en tallerken i trynet. -Unnskyld meg?
-Å nei! -Se.
-Herregud! -Hva?
Du tuller!
-Han dro til deg med en tallerken? -Med den største.
Du tuller.
Jeg er sjokkert.
Det er et kutt, og blod.
Det var skummelt.
Blødningen stopper ikke.
Nei! Herregud!
En kort stund tenkte jeg at denne fyren, Ebraheem,
må ha provosert Bliss, for det kunne Bliss aldri ha gjort.
Det var nok det som skjedde.
Hva skjedde etter at han knuste tallerkenen?
Alt svartnet. Jeg vet ikke.
Jeg vet bare at jeg fløy på ham for å rive ham i filler.
Jeg vil la tvilen komme Bliss til gode frem til jeg får høre hans versjon.
Følelsene løp av med dem.
Det er for drøyt.
-Slo du ham tilbake? -Men…
Jeg prøvde, men Fahad, Salem og Hanna holdt meg igjen.
-Alt på grunn av det som skjedde i går? -Det har nok bygget seg opp.
Det skjedde ikke uten videre.
Så dette har han brent inne med fordi han er misunnelig, fordi han er 42 og DJ?
DJ? Hva så?
Hvis en som Ebraheem skal prøve å bli venner med meg,
men så baktaler meg, er ikke det akseptabelt.
Dette er bare et symptom på hvor langt det har gått med Bliss.
Dette stikker mye dypere.
Jeg prøvde å si fra. Han gikk til Salem, men ville ikke ta det opp med meg.
Jeg nekter å tro at han mente å treffe ansiktet ditt.
Eller øyet ditt.
Ebraheem følte seg angrepet, og han er skadet.
Han snakker i frustrasjon og sinne.
Jeg legger ikke så mye vekt på alt det negative han sier nå.
I et raseriutbrudd hender det at man glemmer hva man gjør,
og da må man gjenvinne fatningen.
Vi må være ansvarlige for våre reaksjoner.
Ebraheem kan si hva han mener. Han er voksen, og den skadelidende.
Men samtidig vet Ebraheem hvordan han kan fremprovosere en viss respons hos visse.
Hva med ditt vennskap med Danya?
Det handler ikke om det. Jeg vil ikke engang fortelle Danya hva som skjedde.
Hun får hans versjon.
Jeg vil ikke stå imellom dem. De er gift. De har barn. Jeg vil ligge langt unna.
Jeg blokkerte dem på Instagram. Jeg vil ikke ha noe med dem å gjøre.
Han viste meg hvem han er.
Danya vet ikke min side av saken. Jeg gleder meg ikke til å dele den.
Jeg er sikker på at hun tar min side.
Men Ebraheem, du må ikke alltid lage en scene!
-Prøv å dempe konflikten. -Jeg gjorde det i går. Det så dere.
Jeg er bekymret for deg nå.
Og Danya, for hun er gravid.
Å blokkere henne kan gjøre henne opprørt. Send henne en melding og si…
Skriv: "Jeg sverger, jeg har ikke gjort noe."
Ebraheem, kan du ringe henne?
Hva om Marwan svarer?
Hun tar den ikke.
Danya svarte ikke. Jeg ville berolige henne og si at alt var bra.
"Ikke bekymre deg, vi er som familie, så dette finner vi ut av sammen."
Det var det jeg ville si, men hun lot meg ikke.
Tror du det kan fikses, Ebraheem?
Når jeg gjør en beslutning om mitt eget velvære, er den endelig.
-Hva er beslutningen? -Å unngå ham.
Skaden er skjedd.
-Han ødela noe… -Det handler ikke om hat.
Det handler om den vedvarende smerten etter at alt er sagt og gjort.
Jeg har vært gjennom det samme. Det er som mitt problem med LJ.
Kranglene er tåpelige, men det dere krangler om, er det ikke.
Jeg vet ikke hva som skjedde etter at jeg dro i går.
Jeg dro fordi jeg var veldig opprørt, og ikke fordi hun var der.
Jeg ble opprørt fordi jeg er så glad i henne.
-Seriøst! -Jeg føler du har tilgitt henne.
Jeg har det. Man kan bryte båndet med noen, men ikke få seg til å hate dem.
Men hun satte meg i den situasjonen.
Hvorfor faller svik enkelte så lett? Ingenting er verdt det.
Penger er ikke det som betyr noe.
Penger skapte aldri noen. Vi skaper pengene.
Så ikke la deg rive med.
Hvis du vil ha fred, finn den inni deg. Jobb med deg selv.
-Det er sant. -Innenfra.
Penger definerer ikke noen for meg. Det er karakteren som betyr noe.
Folks indre personlighet er det jeg bryr meg om.
-Jwana, vi elsker deg. -Takk.
Jeg vet at tiden leger alle sår.
Ja. Men uansett…
Jenter, jeg vil invitere dere på pyjamasfest.
Pysjamasfest!
Det er bare for damene.
-Blir det putekrig? -Selvsagt.
-OK. -Jeg sender pyjamaser.
Kommer Loujain?
Det hadde vært topp!
Det er så trist at Jwana og LJ ikke finner ut av det.
Jeg håper at vil de bli venner igjen, for de ville hatt godt av å skvære opp.
Takk for at dere kom.
-Det var actionfylt. -Takk Gud.
Det var leit at noen vennskap fikk seg en smell.
Men tiden leger alle sår.
Takk, Zanzoun.
Helgeturen er over.
Planen var å reise vekk sammen
for å rense luften og skvære opp,
men det gikk ikke helt etter planen.
Etter alt dramaet i gjengen trengte jeg et avbrekk.
Det er ikke sånn jeg er.
Så hvorfor ikke ta en piknik ved havet med barna mine,
og få noen fine øyeblikk sammen?
-Jøss! -Jøss!
-Så fint! -Liker du det?
-Ja. -Ja? Jeg valgte favorittfargene våre.
Takk.
-Glad i deg. -Dette er vår lille utflukt.
Barna får frem det beste i meg.
Sammen med dem er jeg i mitt rette element.
De er min verden, min klippe, de er alt for meg.
Vi har piknik på stranden.
-Skål. -Skål!
Skål, Talia.
Veldig bra. Skål.
Du…
Skal du gifte deg en dag?
Mine døtre er mine beste venner. Jo eldre de blir, jo mer endres kommunikasjonen.
Selvsagt skal jeg gifte meg med den dere godkjenner.
Om jeg skal gifte meg snart?
Nei.
Hvem enn jeg skal gifte meg med, blir en dere aksepterer og er glade i.
Og han må elske dere som sine egne døtre.
Forlovelsen er blitt opphevet. Jeg er ikke lenger forlovet.
Nå vier jeg meg helt og holdent til familien og meg selv.
-Vil dere at jeg skal gifte meg? -Ja, med rett mann.
Ja, men du må være fornøyd med ham.
Å, skatten min!
Ikke bare at vi er fornøyde med ham.
Jeg er så stolt av jentene mine.
På grunn av mitt vanskelige forhold til min egen mor
vil jeg gi dem alt jeg selv ikke fikk.
Dere er mer enn bare døtrene mine. Dere er mine beste venner.
Vi er jo det.
Jeg gjør mange feil.
Mamma er ikke perfekt.
Så vit at vi alle lærer av våre feil. Det som betyr noe, er at vi forbedrer oss.
Dere får meg alltid til å ville bli en bedre versjon av meg selv.
Ærlighet er viktig overfor barn.
Jeg lærte mye av krangelen mellom meg og Jwana.
Tiden er inne for å bare gi slipp.
Man må bare tiden til hjelp.
Jeg har en overraskelse til dere.
Noe lite.
-Vær så god, Talia. -Takk.
Det er initialene våre.
For vet dere hva?
Vi gikk gjennom så mye bare vi tre, helt alene.
Og vi klarte oss.
Dette er den fineste gaven du har gitt meg.
-Er det? -Ja.
Som sagt: "Lov at du aldri forlater meg."
-Det kunne jeg aldri. -Lov meg.
-For jeg forlater aldri deg. -Lover!
Iblant bare kaster jeg et stjålent blikk på dem.
Så dveler jeg litt.
Det vekker minner fra de ble født.
Jeg ser på dem nå, og det gjør meg så…
Så lykkelig at jeg blir overveldet av følelser.
Jeg mener det når jeg sier: "Sammen for alltid."
Etter det som skjedde, syns Danya og jeg det er best å samle gjengen
og fortelle dem alt.
Jeg måtte forsikre meg om at Hanna, Fahad og Salem også var der.
-Hei. -Står til?
-Står til? Bra? -Bra.
Jeg hørte om det som skjedde mellom Bliss og Ebraheem etter at jeg dro.
I dag skal vi møte Bliss.
Han sa han ville dele sin side av det som skjedde med Ebraheem.
Jeg har ikke sett Danya siden de gode nyhetene kom for en dag.
Jeg ville gratulere, så jeg kjøpte en bukett.
-Gratulerer. -Så søtt.
-Som en liten… -Så søtt.
Så søtt.
Hei, kjære. Står til?
-Bra. -Alt i orden?
Jenter.
-Gratulerer. -Gratulerer.
-Takk, folkens. -Hvordan føler du deg?
Ikke så bra. Det er tøft. Det er ikke lett.
Var tidligere svangerskap like?
-Ja, alle sammen. -Jøss.
Jeg planla å kunngjøre det for alle.
Da jeg fant ut hvordan alle fant det ut, ble jeg opprørt.
Men jeg setter pris på det, og takk.
Takk.
De gratulerer, og jeg tenker: "Det var ikke sånn dere skulle finne det ut."
En som hatet meg kunne kanskje satt meg i denne posisjonen, men ikke min beste venn.
Takk for at dere kom, alle sammen.
Dere har nok hørt hva som skjedde. Det er en forferdelig situasjon å havne i.
Jeg er ikke fornøyd med den. Det er viktig for meg å dele min side av saken.
Farhana fortalte at Ebraheem gjorde seg til og diktet opp.
Fikk alle til å synes synd på ham. Men det er greit. Nå får de min versjon.
Det går bra, kompis. Sånn er livet.
Gud utsetter deg for sånt for å lære og gå videre. Livet går videre.
Marwan er rystet og veldig opprørt fordi han er overveldet.
Han sliter med å forklare seg. Det er sinne og nag.
Han sa han ristet litt i bordet, så ble jeg sint og kastet noe på ham?
Det er helt usant.
Han reiste seg, slo i bordet og feide alt over på meg.
Jeg er glad Bliss fortalte sin side av historien. Det er veldig viktig.
Sant eller usant?
Alle saker har to sider.
Ifølge Bliss slo ikke bare Ebraheem i bordet. Nei.
Han skjøv alt på bordet.
Historien er helt annerledes.
Kvelden før røpte han vår dyrebare hemmelighet,
det vi ville dele med dere selv: babyen.
Hva ville dere gjort? Si det.
-Du vet hvordan Ebraheem er. -Men det er ikke riktig…
Ikke den dypeste hemmelighet. Det er noe han ikke burde ha sagt.
Det er helse. Et barns liv.
-En kvinnes liv. -De planla å si det.
Men det er ikke riktig. Nei, kjære.
Jeg elsker Ebraheem, men visse grenser krysser man ikke.
Det er så forfriskende å se at dere har et annet syn på Ebraheem nå.
De siste årene har jeg fått alle reaksjonene på Ebraheem.
-Men ingen snakket om det. -Du har rett.
Det stilte meg i et dårlig lys. Som om jeg var en annen.
Bliss, Danya og Ebraheems vennskap er basert på at Zeina er fienden.
Men når Zeina ikke lenger er fienden,
hva er kjernen i vennskapet deres?
Bliss, jeg forstår. Det er ydmykende, men det gjenspeiler hans dårlige oppførsel.
Han er umoden. Oppførselen hans er latterlig.
Alle her vet at Ebraheem kan være en drittsekk,
men jeg ble skuffet over deg da du kastet noe.
Kjenner jeg deg rett, var det ikke målet, men snarere en reaksjon.
Du ville ikke skade ham.
Men du må ha bedre selvkontroll.
Ebraheem er sprø.
Men er det virkelig sånn man skal håndtere situasjoner?
Nei, kompis. Sånn oppfører man seg ikke.
Jeg klandrer ham ikke fordi han reagerte på handlingen,
og jeg håper de nøster opp i det og skværer opp.
Det er et lite problem, og jeg skal gjøre mitt aller beste for å fikse det.
La oss vente til gemyttene roer seg,
så skal jeg finne en løsning for brødrene.
Frem til det punktet var du offeret. Det endret seg straks du kastet tallerkenen.
Bestem deg for hva du gjør videre.
Det vet jeg. Jeg må slutte å omgi meg med sånne folk.
Jeg angrer, men kan ikke la dette gjenta seg.
Jeg må unngå folk som trigger meg sånn.
Bliss, jeg forstår begge grunnene til at du er opprørt.
Men dere er glade i hverandre. Dette eskalerte unødig.
Dere må bare finne en løsning, for det er ikke verdt å forkaste et så godt vennskap.
Jeg uttaler meg ikke om hvem som har rett, eller hvem som er skurken.
Begge bør be om unnskyldning til den andre.
Bliss, din skyldfølelse er en bekreftelse på at du ikke er sånn.
Mitt inntrykk av Bliss var at han angret dypt.
Han er jo opplagt ikke det spor voldelig av natur.
Man kan ikke planlegge hvordan man vil reagere.
Det er en reaksjon.
-Livet går videre. -Nettopp.
-Ikke la det henge over deg. -Takk, folkens.
Jeg vet dette har forårsaket mye spenning og kleinhet i gjengen.
Jeg ville fortelle min side av saken.
Jeg blåser i hvem som vil støtte meg og hvem som vil støtte ham.
Jeg vet sannheten, hva jeg gjorde, og hva jeg står for.
Ses vi på feiringen deres?
Ja!
-Gratulerer, folkens. -Takk.
Vi planla tiårsbryllupsdagen vår.
Men etter det som skjedde bestemte jeg meg for å endre det.
Og når de kommer dit, avslører vi at det ikke bare er bryllupsdagsfest.
Vi skal også avsløre barnets kjønn,
og Ebraheem er fortsatt ikke invitert.
JWANA KARIMS BOLIG
Etter alt dramaet i gjengen er pyjamaskvelden akkurat det vi trenger.
Jeg gleder meg til jentene kommer.
Jeg har skaffet litt kaviar og fjær.
Jeg gleder meg veldig.
Herregud! Du er så søt.
Godt å se deg. Flott sted. Ei jentes drømmerom.
Jeg elsker ideen med pyjamasfest.
Fint å få tid med jentene. Jeg trenger dette nå.
-Hei, jenter. -Hei, baby! Står til?
Velkommen.
Alle vet at om jeg arrangerer noe, må alt være perfekt.
Jeg er så glad for at du kom.
-For din skyld. -Ja? Glad i deg.
-Hei, jenter. -Hei!
-Hei!
-Hei. -Hei. Står til?
-Hei, Safa. Står til? -Hei.
For første gang på flere måneder kom Farhana inn og sa hei til meg.
Hun sa: "Står til?"
Jeg tok det som en unnskyldning. Vi går videre.
Jeg måtte vende ryggen mot skapet, ellers blir jeg bare…
-De snakker til meg nå. -Ja.
Det er halve samlingen.
Resten er i huset mitt i et annet land.
Vel vitende om at jeg er på en ikke-materialistisk reise,
hvordan kan du sette Birkins-vesker midt i synet på meg?
Jenter, jeg tenkte vi skulle ta oss en liten godbit.
Jeg elsker kaviar.
Du vet hvor glad jeg er i å snakke fra hårspennene,
og sånt noe, så jeg tok med hårspenner til alle.
Hurra!
Hver gang jeg har på hårspenner, vil alle andre også ha.
Så jeg har valgt ut hårspenner til hver av de andre.
Mahiras, siden du nylig er singel, her får du en spenne med to påskrifter:
Det står "legg meg til" og "ikke kjangs". Liker du en fyr, bruker du "legg meg til",
og hvis ikke, "ikke kjangs". Vær så god.
Jeg elsker Safa. Hun er så søt.
"Barselsgave" til deg, så klart.
-Så klart. -Takk.
"Vi må shoppe" og "ikke kjangs".
Takk, kjære.
"Yalla Habibi" til deg.
-Vår mest motiverte. -Hva?
"Gi meg en Birkin" til Birkin-dronningen.
-Takk. -Det er så Safa.
Og "legg meg til" til influenseren vår.
-Så søtt. -"Legg meg til".
Safa ga meg en spenne. Hun vil skvære opp. Så nå må jeg la det fare.
Ferdig med det.
Håper hun har fått en lærepenge.
Hva skjedde med mannen din da vi dro?
-Han var opprørt. Det ble mye for ham. -Jeg vet det.
Det så dere vel.
Det er tungt for menn å gråte.
Da han gråt, ble jeg opprørt.
Hjemme har han grått noen ganger. Jeg tror aldri jeg har sett det før.
Det går veldig inn på ham. Og det er tungt for meg for å se ham gå gjennom det.
-Det er tungt for deg også. -Veldig.
Du er fanget mellom din mann og din beste venn.
Venn og forretningspartner.
Og du er gravid og hormonell.
Ja.
Jeg står i en skvis mellom min livspartner, mann og far til mine barn.
Og dessuten i en skvis mellom min forretningspartner og beste venn.
Akkurat nå ofrer jeg ikke bedriften eller noe annet en tanke.
Jeg tenker på min manns ve og vel. Trist at det gikk så langt.
Det er kanskje det verste en venn har gjort mot meg.
-Virkelig? -Ja.
I hele mitt liv.
Det var som å dolkes i hjertet.
Det såret meg dypt.
Og noen vil kanskje si: "Hva så? Er graviditet så nøye?"
Men det var det for meg. Og jeg hadde flere ganger bedt ham om å holde tett.
Hvorfor tror du han sa det?
Han unnet meg ikke øyeblikket. Han ville spolere det for meg.
Jeg kommer ikke på noen annen forklaring.
Ebraheem tåler ikke å se andre ha et lykkelig liv, et lykkelig ekteskap.
Han har drømt om å få barn, men har ikke et stabilt forhold.
Hvilken annen forklaring fins?
Greit, jenter.
-Nå koser vi oss. -Ja!
-OK?
Jeg laget en overraskelse for å lette på stemningen.
Jeg vil la dem lekeslåss.
Krig!
Det glade vanvidd.
Vi har aldri hatt en samling uten putekrig.
Det var kjempegøy.
Jeg har fjær i munnen. Jeg kan ikke…
I dag er det bare meg og Ebraheem.
Jeg skal prøve å få orden på vennskapet, selv om det ble grundig ødelagt.
-Hei. -Hallo.
-Velkommen tilbake. -Takk.
-Står til? -Bra takk.
-Alt vel? -Ja.
-Alt vel? Sikker? -Ja.
Nylig advarte jeg Ebraheem og Marwan, men dessverre avfeide de det.
De trodde jeg belærte dem eller brifet med livserfaring.
Men de fant snart nok ut at de har brent inne med mye usnakket lenge.
Det kunne gått verre.
Ebraheem, du kjenner meg. Jeg glatter ikke over ting, men her blinket varselslampene.
Jeg så at Marwan var opprørt, men holdt det inne.
Jeg så det. Du trodde jeg spøkte.
Den dagen han sa: "Vi må åpne våre hjerter og si sannheten."
Da sa jeg: "Folk må innrømme at de tar feil."
Det du sier, Ebraheem, er ikke årsaken.
-Nei. -Jeg var der, og jeg så dere begge.
Han kjenner meg. Hvis noen prøver seg, får de tigangeren tilbake.
Jeg er den beste vennen noen kan ha, men jeg kan også være den verste fienden.
Folk skal liksom tro at jeg ødelegger ekteskapet hans.
Det ikke er sant. Det er alt ødelagt.
Jeg trenger ikke bidra.7
Bliss klandrer meg alltid for sine ekteskapelige problemer.
Jeg vil at Bliss og Danya skal forstå at jeg gjør mitt beste for å redde forholdet.
Hele situasjonen var feil. Den burde ikke ha blitt aggressiv.
-Begynte jeg? -Nei, dere var to om det.
-Salem, jeg… -Begge to.
Jeg reiste meg fra bordet for å dra.
Nei. Nei, Ebraheem.
Da du skulle dra, kastet du alt på Hanna og Marwan. Alt!
Sånn. Du kastet alt.
-Kanskje jeg skled, men ikke… -Nei.
Tro meg. Jeg lover, jeg lyver ikke. Han trigget deg ikke.
Han reagerte med å hive tilbake det du hev på ham.
Har du sett deg selv?
Jeg så deg fly på ham!
Meg?
Ebraheem virket forvirret.
Han hadde ikke tatt innover seg hva som skjedde.
Jeg gjorde det klart for ham.
Han sa ikke unnskyld. "Jeg burde ikke slått en tallerken i trynet på deg."
-Jo. -Nei.
-Jeg hørte ham ikke si det.
Han gråt. "Hva har jeg gjort?" Jeg sverger.
-Seriøst? -Jeg sverger.
Salem prøver å roe meg ned. Han er veldig klok.
Han vet at når han sier dette til meg, må jeg tenke meg om.
Han fyrte meg ikke opp.
Sånn er ikke du. Dette gjelder ikke bare Marwan.
Du reagerer sånn mot alle. Reaksjonen mot Hanna overrasket meg.
"Hva skjer med Ebraheem?"
I det siste har alle Ebraheems krangler endt med basketak.
Det er klart som dagen at han strir med noe.
Kanskje det er trøbbel i ekteskapet.
Det kan straffe seg om man ikke finner ut av det. Man kan miste alle sine venner.
Hva er forretningsplanene videre?
De ansatte tar seg av ting inntil videre. I verste fall vil hun gi seg som partner.
Da skiller vi lag på ryddigste vis.
Hvis du verdsetter mitt vennskap, skal jeg prøve å ordne opp.
Man vender aldri familien ryggen. Sånn er det med den saken.
Jeg uroer meg for at dette broderlige båndet vi alle beundrer
kan bli brutt på grunn av noe så trivielt som kan fikses over natten.
-Greit, kompis? -Greit.
Salem er som en eldre bror. Hans nærvær i livet mitt er viktig.
Han fortalte ting jeg visste ikke om Bliss.
Jeg skal ha overraskelseslansering for et firma jeg har opprettet for moren min.
Jeg har invitert alle, og håper Danya og Bliss kommer.
Som barn bakte mamma alltid kaker til oss.
Hun kunne lage kake ut av ingenting.
Så jeg gir henne et firma. "Call Your Mother Cakes".
Hun aner ingenting.
Jeg viste henne en logo, men hun vet det ikke. Hun vil bli overrasket.
-Hvem inviterer du? -Alle.
Alle? Marwan og Danya?
Jeg bærer ikke nag. Jeg er ikke sånn.
-Takk Gud. -Invitasjonen går til alle.
Ebraheem virket klar til å skvære opp.
Straks jeg følte det, tenkte jeg: "Takk og lov. Det er gjort."
Nå må Marwan roe seg ned.
Jeg startet en ny podkast. "Meet My Friendz".
I dag har jeg invitert Zeina til podkasten fordi jeg vil bli bedre kjent med henne.
-Hallo! -Hei!
-Takk for at du kom. -Takk, vennen.
-Takk for invitasjonen. -Står til?
Farhana kommer også.
Etter det mellom Zeina og Farhana tenkte jeg å invitere Farhana
for å bli kjent på et dypere nivå.
-Hei! -Hei, snuppa. Står til?
-Står til? -Bra, vennen. Står til?
Holder avstand.
Knokehilsen.
Vi ser alltid den harde, arrogante og mannevonde siden av Zeina.
Hvem vet om hun har en myk side, men den vil jeg gjerne se.
Det er litt rart at vi gjør dette nå, mens ditt vennskap er i krise.
Ikke sant? For en vending.
Nå vet jeg hvordan det føles å ha Ebraheem som fiende.
Jeg har aldri hatt ham som fiende, så jeg føler med deg.
-Nå ser jeg mer av det du så. -Av det jeg så. Ja.
-Det er lett å se situasjonen utenfra. -Ja.
Vi tar en rask sjekk. Si noe, Zeina?
Test.
Alt i orden? Greit.
Og om tre, to, en…
Velkommen til en ny episode av Meet My Friendz-podkasten.
Jeg har to spesielle gjester.
Den ene har vært min venn en stund. Den andre er nyere, et vennskap i emning.
Zeina og Farhana.
Velkommen, dere.
-Takk. -Takk.
La oss bli kjent på et dypere nivå.
Jeg vil begynne.
Zeina, hvordan var barndommen din?
Jeg vokste opp i Libanon.
Jeg er et mellombarn, og på grunn av krigen i Libanon
hadde mange familier ustabil økonomi.
Fordi jeg vokste opp i omgivelser der man det ene øyeblikket har et hjem,
og det neste ikke, lovte jeg meg selv
at jeg aldri skal være økonomisk avhengig av noen resten av mitt liv.
Jeg ble ikke født rik.
For eksempel dro vi aldri på familieferie.
Vi spiste aldri på restauranter.
Så det var ingen finansiell stabilitet
og foreldrene mine gjorde nok sitt beste.
Ja, du gikk gjennom en tøff tid. Bravo. Du klarte deg bra.
Zeinas barndomshistorie er ganske følelsesladd.
Slike situasjoner i livet kan herde deg og gjøre deg veldig sterk.
-Farhana, fortell oss om… -Barndommen min. Ja.
Jeg vokste opp i en sammensveiset, fattigslig familie.
Faren min jobbet. Moren min jobbet. Storesøster jobbet for å forsørge oss.
Derfor er jeg så opptatt av kvinners selvstendighet, for min søster måtte…
Hun ofret mye for å jobbe og…
…gjøre ting for oss.
Jeg er stolt av meg selv, men jeg kan mer. Jeg vil alltid strekke meg lenger.
Og når Aydin blir voksen, håper jeg at han vil bli stolt av meg.
Aydin skal slippe det jeg måtte gjennomgå.
-Jeg vet det. -Han skal slippe å slite.
Jeg vil gi ham et godt liv, for jeg har slitt så mye selv.
Vi ser hva du får til. Du gjør en strålende jobb.
Og vi er her for deg.
Og Aydin er en flott gutt.
Å høre om Farhanas barndom
ga meg et mer nyansert syn på henne.
Jeg føler at jeg forstår henne litt bedre.
Når opplevde du tap for første gang?
Tap?
Faren min.
Tapet var ganske voldsomt,
og det verste var å se ham lide.
Han døde etter fem års kamp mot kreften.
Jeg blir emosjonell når jeg lykkes fordi han ikke er der når det skjer.
Ja, det er ikke lett.
Det er første gang jeg opplevde et tap.
Zeina Khoury er et vanlig navn i Libanon, men…
Jeg er ikke Zeina Khoury…
Jeg er Zeina Khalil Khoury.
Jeg er stolt av min far.
Det gjør meg veldig trist. Vet du hvorfor? Farhanas far døde også.
Og det er noe dere har til felles.
Tenk deg, dagen jeg dro for å finne ut at jeg ventet en liten gutt…
Det var dagen faren min døde.
Kan du forestille deg?
Han ville aldri få se sønnen min.
Når det handler om pappa, gråter alltid, for du vet…
Følelsene veller opp i meg
og kommer ut hver gang jeg tenker på ham.
Går det bra?
Det er vanskelig.
Jeg håper virkelig at denne podkasten,
om den så ikke endret vennskapet deres helt,
kanskje bedret det 20 eller 30 prosent, for da har jeg utrettet noe.
De er driftige kvinner som har gjennomlevd mye.
Det er gledelig å se dem lykkes.
Takk til begge for å være med på podkasten.
Jeg ble kjent med begge på et langt dypere nivå. Så takk.
-Takk for at dere tok dere tid. -Takk, Danya.
Da avrunder jeg podkasten.
Takk for at dere lyttet. Håper dere likte det. Ses neste gang.
-Jippi! -Den er i boks.
-Takk, dere. -Søtt.
Det var dette jeg ønsket meg.
Jeg ville bli bedre kjent, og det føles som vi ble det.
-Dette er en god idé. -Det er sunt.
Hun lot meg faktisk snakke!
Forresten, Ebraheem lanserer noe for moren, og sendte en invitasjon.
Dere fikk den også.
Ja, han sendte den.
Vi grep sjansen til å overtale Danya til å dra på Ebraheems arrangement,
så de kan skvære opp.
Kunne du tenkt deg å komme?
Det er jo et arrangement for moren hans.
Gi det et forsøk. Man vet jo aldri.
-Ja. -Tiden leger alle sår.
Jeg skal tenke på det, men lover ingenting. Men jeg skal kjenne på det.
Stikk innom hvis du kan. Vi kommer uansett.
Jeg er veldig trist. Jeg vet ikke om jeg vil dit. Jeg tar det i samråd med Bliss.
EBRAHEEMS VIRKSOMHET
Hei, hvordan går det?
-Står til? -Det går bra.
Jeg gleder meg veldig til å overraske mamma i dag.
Mamma bakte alltid kaker.
Så la oss bruke oppskriftene og selge dem til folk, som "Call Your Mother Cakes".
Hun aner ingenting, men jeg ba alle.
Jeg ba til og med Danya og Bliss.
Selv om jeg er den skadelidende.
Jeg kan ikke vente et sekund til
for å se reaksjonen i min mors ansikt.
Sa'eed, åpne døren.
Straks hun er gjennom?
-Overraskelse! -Overraskelse!
Se der.
Å!
Så fint. Jeg stusset på det rosa.
Jeg visste at han ville opprette "Call Your Mother Cakes",
men ikke at han ville overraske meg på denne måten.
Jeg ble helt satt ut.
Iblant bakte hun kaker med det hun hadde for hånden, og mens vi spiste og koste oss
sa hun: "Beklager, jeg kan aldri lage dem igjen. Jeg aner ikke hva jeg hadde i!"
Litt av ditt og datt.
Bak enhver vellykket mann står en kvinne. Det er sant.
Moren min!
Noens mor er ikke lenger blant oss, og er et bedre sted.
Jeg ville ta opp dette med min bror Fahad.
Selv om Fahad ser meg utagere iblant, han har alltid vært så grei.
Det er nok fordi han respekterer mitt forhold til mamma.
Han elsker nok sin mor, og savner henne desto mer.
Jeg har en liten overraskelse fra din bror til deg.
Takk.
Fahad er den eneste av oss som har mistet moren sin.
Fahads kjærlighet til moren er makeløs.
Jeg vil gi ham en gave. Et bilde av Fahads mor.
-Klar? -Ja.
Å!
-Å! Så søtt. -Wow!
Det var fint.
Så vakker hun er.
Så søtt.
Takk.
Ingen har gjort noe sånt for meg. En gest som det har jeg aldri fått før.
Jeg ble helt satt ut.
Jeg ble helt paff. Jeg mistet munn og mæle.
For det første, gratulerer.
Og Ebraheem, takk. Dette betyr mer enn ord.
Jeg kan ikke få sagt hvor takknemlig jeg er for dette.
Det sies at himmelen er under ens mors føtter. Man må finne sin egen vei.
Man må ta seg tid til å gjøre dem stolte og bare…
Hva enn du gjør, gjør moren din stolt.
Takk.
Jeg ble så rørt av tanken bak fordi Fahad elsker sin mor så høyt.
Ebraheem, tusen takk for denne overraskelsen til Fahad.
Jeg blir emosjonell. Jeg fikk aldri møtt svigermor.
Genene er ganske sterke.
Hun gikk bort altfor tidlig, og jeg skulle ønske hun kunne se hva for en flott sønn…
Moren hans døde av helseproblemer. Jeg sa: "Fahad, ikke la jentene oppleve det."
"Du må være der for oss for alltid."
For et følelsesladd øyeblikk.
Som utvandret til Dubai savner jeg mamma nå. Maten hennes, og å ha henne hos meg.
Og jeg lover meg selv at i året som kommer
skal jeg sørge for å tilbringe mer tid med henne.
Forholdet til ens mor er på et annet nivå.
Skulle ønske hun var nærmere, og at jeg kunne gjøre alt som du gjør for din mor.
Ebraheem, jeg ser hvor glad du er i moren din.
Skulle ønske jeg hadde et slikt forhold til min mor, men dessverre.
Men jeg inspireres til å bli en bedre mor, så jeg kan få samme bånd til mine døtre.
Dere er heldige som har hverandre i livet.
Min mor har vært dårlig en stund, det er derfor jeg blir så rørt.
Du minner oss på at livet er kort,
så vi må tilbringe mest mulig tid sammen, for det er alt vi har.
Takk, Khadejah, for å ha oppdratt en så flott sønn.
Jeg håper jeg får en sønn som Ebraheem som støtter meg like mye.
Gud velsigne dere begge og jeg håper dette blir vellykket.
-Og jeg vil smake alle kakene dine. -Takk!
En mor er den aller viktigste personen vi har i livet.
Jeg ble oppdratt av en mor, og en mor gjorde mann av meg,
og mødrene deres har gjort alle til den de er.
Sant.
Alle sa fine ting, og dette er første gang alle er enige om noe.
Fordi en mor fortjener hedersplassen i livet ditt.
Hei, alle sammen.
-Jeg er her. -Jwana.
-Beklager. -Det går bra.
Jeg hadde noe.
Hei, vennen. Står til?
Alle er der.
Men dessverre så jeg ikke Danya eller Bliss.
Jeg forventet at de skulle komme.
Velkommen. Dette er de fantastiske kakene.
Ja!
Alle holdt en tale om mødrene våre, men Jwana var ikke her.
Du fikk ikke sjansen, så si hva din mor betyr for deg.
For meg er moren min nest etter Gud.
Moren min er den eneste som virkelig hjalp meg,
og sto ved min side. Jeg skylder henne så mye.
Både for å ha oppdratt meg og min datter.
Ingen erstatte en mor.
Hun er den eneste som støtter deg betingelsesløst.
Måtte Gud beskytte din mor.
-Vi elsker deg. -Takk.
Når det er sagt…
Dette kommer fra hjertet, og jeg håper du ikke blir sint på meg.
-Av respekt for moren min… -Ja.
Der og da så jeg på Jwana,
og jeg så på LJ, og jeg så på mamma.
Jeg tenkte: "Ebraheem, nå har du muligheten."
Jeg har et lite vindu til å forsone dem.
Om vi ikke kan være sammen som venner,
bør vi i det minste være glad i hverandre, særlig mødrene.
Så klart.
Fordi du er en mor…
Og LJ er en mor…
…så håper jeg dere kan være glade i hverandre.
Ebraheem velger det perfekte tidspunkt til å føre dem sammen.
Det gikk ikke bra for meg. Jeg håper han får det til. Jeg ber til Gud om hjelp.
Men hvem sa jeg ikke var glad i henne? Noen ganger har havner man i en konflikt,
men kjærligheten holder stand, for kjærlighet er uforanderlig.
De som kjenner kjærlighet, kan aldri hate. Jeg er glad i henne og alle mødre.
Kan dere klemme hverandre? Bare for meg?
-Klem henne først. -Greit.
Det øyeblikket var følelsesladd for meg.
Da jeg så henne i øynene, følte jeg en sørgmodighet
og en frykt for at jeg skulle avvise henne igjen.
Kom.
Din tur.
Kom igjen, Jwana.
Endelig!
Hun vet jeg alltid vil være glad i henne.
Jeg har aldri hatet henne. Klart jeg savnet henne.
Kanskje dette var Guds vilje. Han fikk hjertet mitt til å mykne.
Jeg har savnet deg.
Jeg følte at hun fortsatt er glad i meg, og jeg i henne.
Dette er uvurderlig.
Jeg er så glad nå.
Glad i dere.
Jeg håper dere alltid vil være venner.
Jeg er lettet over at de fant sammen igjen. På et tidspunkt ga jeg opp.
-Jeg vil alltid være glad i deg. -Og jeg i deg.
Så vakkert.
Alle har ventet på dette øyeblikket. Så godt å se dem skvære opp.
Endelig.
Selv jeg føler en stor lettelse.
Jeg kan ikke tenke meg hva du føler.
En venn er uvurderlig.
Flott at LJ og Jwana ga hverandre en sjanse til å blåse nytt liv i vennskapet,
og gjøre det sterkere enn før.
Dette har veid så tungt på meg.
Du er en fantastisk mor.
-Glad i deg. -Og jeg i deg.
Tårene vellet opp, og jeg følte…
Så mye har skjedd, og nå slutter vi fred.
-Det var fint. Veldig fint. -Ja.
Ser dere? Mødre fører oss sammen.
Jeg forventet ikke at LJ og Jwana kunne skvære opp så lett.
Overraskende.
Nå som LJ og Jwana har skværet opp,
vil jeg se om Salem kan hjelpe meg med å få Ebraheem til å prate med Bliss.
Begge har rett til å føle seg såret, men de skylder hverandre en unnskyldning.
Og begge må de gjøre sitt.
Jeg digger det du gjorde i dag. Det var så rørende.
Det var så vakkert, og jeg sier jo ofte hvor stort ditt vakre hjerte er.
Du er en fantastisk sjel.
Jeg og Salem vil så gjerne hjelpe med å forsone deg, Danya og Bliss.
Dere er såret,
men dere er også glade i hverandre, og dette er bare ikke verdt det.
Jeg vil bare at Ebraheem skal forstå
at alt som skjedde var unødvendig.
Jo lenger de venter med å skvære opp, jo verre vil det føles.
Jeg ringte Danya samme dag.
Hun ringte ikke tilbake.
Jeg ville be om unnskyldning for å ha røpt at hun er gravid, for det er på min kappe.
-Men mannen hennes har forduftet. -Han beklager det som skjedde.
-Bare ikke til meg? -Nei, han…
-Mona, seriøst. Bare ikke til meg? -Han bør si unnskyld.
-Men si unnskyld til Danya først. -Jeg vil ikke trygle.
Bliss beklaget det han gjorde til alle andre, men ikke til meg.
Hvem fortjener den unnskyldningen?
Det er arroganse.
Jeg tror de har et arrangement, ikke sant?
-Bryllupsdagsfesten. -Nettopp.
Det ville vært det beste øyeblikket til å samles og skvære opp.
Jeg vil aldri noensinne dra på et arrangement uten å være invitert.
Hvis de vil fremstå som bedre enn meg, og har større ego,
skal jeg vise dem hvem Ebraheem er. Dere vil gjøre det rette,
men vær så snill, ikke trekk meg inn i noe dere ikke kan rå over.
-Ro deg ned litt. -Salem…
Vet du hva problemet er? Han har en forventning. De har en forventning.
Forventningen må vekk.
La oss være flate. Du vet, rent hjerte.
Jeg gjorde alt i min makt for å roe ham ned
og få dem til å skvære opp, og jeg håper det går bra.
GUTT ELLER JENTE
Dette skulle være bryllupsdagsfesten vår, men etter at Ebraheem valgte
å avsløre at vi skal ha barn til gjengen,
gjorde jeg det til en kjønnsavsløringsfest.
Det blir en overraskelse for alle.
-Jeg tror det er en jente. Hva tror du? -Tar du jente, tar jeg gutt.
Alle er budne unntatt Ebraheem. Han har ikke sagt unnskyld.
Han har ikke snakket med Bliss. Så hvorfor ha ham der?
Jeg lar ham ikke spre min babys kjønn til hele Dubai.
Danya ba oss gå i blått eller rosa.
Hva kan det handle om?
Det er en kjønnsavsløring!
Herregud! Hei!
-Står til? -Hei! Står til?
-Hva tror dere? -Jeg tipper gutt.
-Hei. Står til? -Hei! Så pen.
-Så i dag skal vi finne ut kjønnet? -Snart nok.
-Hallo! -Ja! Her har vi rosa.
-Jeg ante ikke at det var kjønnsavsløring. -Overraskelse!
Så fint at dere kom sammen.
Jwana og LJ sa at de skværet opp. Det gledet mitt hjerte.
Dere er de eneste i rosa. Så herlig!
-Det var ikke planlagt. -Ja.
Så gledelig å se dere sammen som venner igjen.
Den beste overraskelsen.
Er det i dag eller ikke? Få et hint.
-Hva? -Farhana og Safa!
-Alt vel her også. -Hold det fredelig.
Jeg sa hei til henne på Jwanas fest.
-Virkelig? -Og Safa ga henne en gave.
-Gikk vi glipp av alt? -En gave!
Hva?
Får jeg se en klem?
-Ja. -Ja, la oss få en klem.
Jeg var alltid klar til å gå videre. Dette var bare et problem i hennes hode.
Jeg kastet ikke bort tid på det. Jeg er glad det er løst.
Salem!
-Hei. -Gratulerer. Gud velsigne deg.
-Står til? -Gratulerer.
-Hei! -Til alle.
Selvsagt er alle her bortsett fra Ebraheem.
Jeg håper feiringen ikke tar slutt før Ebraheem kommer.
Alle spør meg: "Hvorfor giftet du deg med ham?"
Da jeg møtte ham, visste jeg at han var den rette fordi han alltid ga meg sjelero.
Ti år senere har ingenting forandret seg.
Han er mitt livs kjærlighet,
far til to av mine vakre barn, og nå mitt tredje.
Jeg vil ikke endre noe ved deg. Du er perfekt som du er, og jeg elsker deg.
Takk. Elsker deg også.
Så vakkert.
Takk for at dere kom på denne fine dagen.
Det betyr så mye for oss.
Hva kan jeg si om ti års ekteskap? Det er en lang reise med opp- og nedturer.
Danya, tusen takk for at du står ved min side.
Jeg er ikke den enkleste. Jeg er så glad det har gått så bra.
Og jeg gleder meg til de neste 10, 20, 30, 40 årene sammen.
-Elsker deg. -Elsker deg også.
-Tusen takk. -Takk.
Så søtt. Takk.
Marwan og Danya har vært gjennom mye. Fint å legge alt til side og feire dem som par.
Ti år er en stor milepæl.
Spør bare meg!
Jeg vet det.
Klare for kjønnsavsløringen?
-Ja! -Ja! La oss gjøre det.
Nå skal vi alle finne ut kjønnet, og jeg er kjempespent.
Ti, ni, åtte, sju, seks,
sju, seks,
fem, fire,
tre, to, en.
Alle klare?
Hurra!
Det er ei jente!
Jeg visste det var en jente.
Jeg hadde en følelse av at jeg skulle få ei jente.
Jeg er så glad, og gleder meg til å møte datteren min.
Gratulerer.
Jeg er fornøyd.
For et vakkert øyeblikk.
Vi kjenner på magen.
-Hvem er neste? -Mona!
-Mona!
-Ja! -Mona!
Ja!
Livet handler om valgene man tar.
Jeg vil tilbringe mer tid med mannen min,
og bli gravid! Det står i kalenderen, så det skal skje.
Jeg skal bare leve mer i nuet.
Penger kommer og går.
Jeg har innsett at familien betyr alt.
Erkjennelsen av at jeg kan miste Fahad fikk det til å rable for meg.
Jeg kan ikke tenke meg livet uten ham.
Ja!
Ingenting i livet er konstant.
Å tilgi Loujain var så vanskelig for meg,
men så bestemte jeg meg for å gi henne en sjanse.
Jeg håper det ikke er forgjeves.
Livet er fullt av uforutsigbare øyeblikk.
Er det meningen, vil det skje,
fordi vi vokser og fordi vi forandrer oss.
Jeg har innsett at jeg ikke kan kontrollere alt.
Iblant må jeg gi slipp for å gå videre og innlede et nytt kapittel i livet mitt.
Sånn er livet. Ingenting forblir det samme.
Da jeg ble gift, så jeg for meg å leve lykkelig alle mine dager.
Men livet førte meg til et veiskille, fullt av ulike utfordringer,
men også muligheter og optimisme.
Livet er fullt av overraskelser. Venner kan bli fiender,
og fiender kan bli venner. Det er viktig å vite hvem man kan stole på.
Vi er en fremgangsrik vennegjeng.
Vi delte de fineste øyeblikkene og de tøffeste.
Stoler alle på hverandre?
Ikke vet jeg.
Når en venn blir en fiende,
kan det gjøre veldig vondt.
Ebraheem og jeg var bestevenner. Nå vet jeg ikke hvordan fremtiden blir.
Alt jeg vet, er at Bliss og jeg skal få et nytt barn,
og vårt hovedfokus er å skape et trygt hjem for barna våre.
Hurra!
Jeg er så takknemlig. Det er en fin dag, full av kjærlighet.
Jeg hadde aldri forventet å være her i dag.
Jeg oppdaget ukjente sider ved personligheten min.
Men det jeg aldri kunne forestilt meg, er at svik kommer fra dine nærmeste.
Og den svikefulle vennen
er verre enn en fiende.
Livet byr på overraskelser.
De som sto mitt hjerte nærmest, er blitt meg fremmed.
I dag bestemte jeg meg for å være storsinnet,
og ta et stort steg ved å dra på festen til Bliss og Danya.
Ikke for deres skyld, men for babyen Danya bærer.
Men jeg aner ikke hvordan Bliss vil reagere.
Hva?
Plutselig sjokkeres vi alle av at Ebraheem dukker opp.
La oss håpe at de kan bli venner igjen.
Ebraheem kom med pokerfjes. Jeg kunne ikke lese ham.
En liten gave og en liten unnskyldning
for at jeg røpte nyheten.
Med Ebraheem vet man aldri.
Jeg vet ikke hva han tenkte på.
At han kunne komme hit med en blomsterkvast?
I seneste laget!
Eller hva?
Tekst: Nicolai Herzog