Det är tredje gången du försöker svartmåla mig.
-Varför tror du att jag… -Sluta försöka svartmåla mig.
Bara för att du är en förlorare kan du inte jävlas med mig.
-Hörni, grabbar. -Din jävel!
-Vem fan tror du att du är? -Slog du mig i ansiktet?
-Killar! -Mitt jävla ansikte?
-Killar! Ebraheem! -Din skitstövel!
Vi satt ihop. Alla försöker skilja oss åt. Till och med vakterna kom.
-Sluta! -Vem fan tror du att du är?
Jag blev chockad.
Jag förväntade mig inte det.
-Din jävla skitstövel! -Sluta!
Du slog mig i ansiktet med en tallrik? Din jävel!
-Sluta! -Din skitstövel!
Jag borde ha lyssnat på folk.
Salem varnade mig, men jag kunde inte tro det.
Det var min tur idag.
Kan avundsjuka gå så långt?
Försöker min egen bror skada mig? Han krossade mitt hjärta.
Allt gick från noll till hundra så snabbt. Det är helt löjligt.
Det räcker!
-Gå inte tillbaka. -Bort med kameran.
Igår kväll petade du på lejonet och lejonet gjorde inget.
Gå inte tillbaka och peta på lejonet en andra gång,
och tro att inget ska hända, kompis.
Håll den kvar på ögat.
Handling följs av reaktion.
Marwan reagerade på Ebraheems handling.
När jag såg det hända kom jag ihåg varje ord jag sagt till dem.
Det är över.
Tur att det inte gick längre än så. Vi får se vad som händer på sjukhuset.
Marwan, varken du eller tusen män som du kan vinna över Ebraheem Al Samadi.
Det gick så långt att han skadade mitt ansikte.
Fort nu!
Med det som hände fick Ebraheem rusa till sjukhuset.
Bliss var upprörd över det som hänt.
Marwan ville be Ebraheem om ursäkt,
men jag var rädd för att det skulle eskalera.
Marwan var upprörd och verkade ångra sitt beteende.
Sätt dig. Kom med mig, kompis.
Jag gjorde som vilken vanlig människa som helst. Jag reagerade.
Jag har aldrig varit i ett slagsmål. Jag kände mig ledsen och vilse.
Marwan, sätt dig. Det är inte läge nu. Det är okej. Det var en olycka.
Låt mig säga dig nåt, Ebraheem, och lyssna ordentligt nu.
Du kanske kom undan med det förut.
Men jag är inte den killen.
Inte jag, inte min fru, inte min familj. Nej.
Jag kunde inte tro det. Hände det verkligen? Jag är i förnekelse.
DUBAI BLING
MARWAN OCH DANYAS HUS
Efter det som hände kunde jag inte stanna där längre.
Det kändes som rätt tidpunkt att prata med Danya.
Hej!
Sätt dig.
Jag ser inte fram emot samtalet.
Det kommer att bli smärtsamt, men jag vill att hon hör det från mig.
Bra att du inte kom med.
Jag kollade min mobil, och la märke till att Ebraheem har blockerat mig på allt.
Vad hände?
Var ska jag börja?
Jag sa vad han gjorde på sammankomsten.
Jag är så besviken. Han tror att allt är ett skämt.
-Ringde han inte igår? -Nej, inget.
Jag messade inte honom för jag hade redan sagt allt.
Jag ger upp.
Om jag ber honom att inte berätta för nån finns det inga undantag till regeln.
Som att bli huggen i hjärtat.
Han tog nåt vackert och heligt från mig och Bliss som om det var värdelöst.
-Du kan inte tro vad som hände idag. -Berätta.
Marwan? Kan du berätta det?
Jag försöker. Jag försöker berätta exakt vad som hänt, men orden kommer inte ut.
Varför gråter du, Marwan?
-Vad hände? -Det kommer att låta galet.
Vi var på frukost med killarna, och sen dyker han upp.
Man skulle tro att han var skamsen, men han ler,
tar det lugnt, pratar, noll ånger.
Fahad, Hanna och Salem, tre killar som han alltid pratar skit om
ger honom plötsligt livsråd.
Jag sa: "Är det inte ironiskt att killarna runt bordet
ger dig råd om att förbättra dig?"
Killen reser sig, lägger handen på bordet och knuffar allt.
Jag reagerade. Jag minns inte. Jag tog nåt och kastade det mot honom.
Efter det kunde inte ens tre personer stoppa honom.
Jag förväntade mig inte det av Ebraheem.
Bliss är en väldigt fridfull person.
Det krävs mycket för att han ska reagera så.
Det är så oförskämt.
Han avslöjar min hemlighet, ingen ånger, ingen ursäkt.
Dessutom slåss han med dig.
-Han är ju inte klok. -Inte alls.
Synd att det gick så långt. Jag trodde aldrig att det skulle hända.
Jag trodde att vi stod varandra nära, som en familj.
Det sista jag behöver nu är stress.
Men de gjorde det som stressar mig mest av allt.
Ledsen att det hände dig.
Jag fattar inte vad som hänt för att han ska utveckla sånt hat mot dig.
Ni stod varandra så nära. Ni är som bröder.
Han är inte min bror. Nej.
Det gör mycket mer ont för att vi stod varandra så nära.
Jag trodde inte att han skulle göra så mot vänner.
Det är dags för showen att ta slut. Rulla eftertexterna.
Vänner och familjemedlemmar gör inte så.
-Jag älskar dig. Vi tar oss igenom det. -Och jag dig.
Jag tror på dig.
Det är sista dagen på retreaten.
För att avsluta denna hektiska helg,
valde jag att bjuda in gruppen till en lunch på stranden.
Vi kan ta farväl och åka hem.
-Vilka avkopplande vibbar, va? -Ja.
Efter det som hände vid frukost, tog vi Ebraheem till sjukhuset.
Bliss och Salem åkte hem tidigt. De kunde inte närvara.
Kommer Ebraheem och Bliss?
Ebraheem och Bliss…
Var är de? Kommer de inte?
Hanna och Fahad berättade för Safa och mig om frukosten med Bliss och Ebraheem.
Bliss åkte hem.
-Gjorde han? -Ja.
-För jobbet? -Han ville nog tillbaka till Danya.
-Salem då? -Var är han? Kommer inte han heller?
Han kommer inte.
Ebraheem, Bliss och Salem saknas, så jag undrar vad som pågår.
-Har de åtminstone blivit sams? -Snarare tvärtom.
-Ebraheem. Hej! -Hur mår du?
Vi saknade dig.
-Hur är läget? -Bra, och du?
-Hur känns det? -Bra.
Men vad hände?
Ebraheem kom, och jag kände på mig att nåt hänt.
Salem, Hanna och Fahad, vi åt frukost med Marwan.
Salem tog upp ämnet.
Han sa: "Ni är som bröder, det är inte värt det att vara osams."
Fahad sa nåt liknande och Hanna likaså.
Hans svar var: "Så överraskande att ni tre försvarar nån ni haft problem med."
Jag sa: "Det är tredje gången du svartmålar mig.
Du ifrågasätter vem jag är när du vet det."
Jag blev arg.
Jag reste mig och gjorde så här plötsligt.
Han blev väl skrämd för han kastade tallriken i mitt huvud.
-Men herregud! -Ursäkta?
-Åh nej! -Titta.
-Va? -Otroligt!
-Slog han dig med tallriken? -Med den största.
Otroligt.
Jag är chockad.
Det finns ett skärsår och blod. Det är skrämmande.
Det slutar inte blöda.
Nej. Herregud!
Jag tänkte att den här killen, Ebraheem,
måste ha provocerat Bliss, för Bliss skulle aldrig göra så.
Det är säkert vad som hände.
-Vad hände när han hade söndrat tallriken? -Det minns jag inte alls.
Jag vet bara att jag ville slita honom i stycken.
Jag vill ge Bliss en chans, tills jag har hört hans sida av händelsen.
Känslorna var utom kontroll. Det är för mycket.
Slog du honom tillbaka?
Jag försökte, men Fahad, Salem och Hanna höll i mig.
-Allt detta på grund av igår? -Jag tror att det har byggts upp.
Det hände inte bara så där.
Varför har du hållit det här inom dig?
Är det avundsjuka? För att du är en 42-årig dj?
Det kvittar väl?
Om nån som Ebraheem försöker vara min vän,
men snackar skit bakom ryggen, är det förkastligt.
Det här är bara ett tecken på hur illa det har blivit med Bliss.
Det finns mycket mer. Problemet är djupare.
Jag försökte säga det. Han pratade alltid med Salem,
men sa inget till mig.
Jag tror inte en sekund
att han med avsikt siktade på ditt ansikte eller ditt öga.
Ebraheem kände sig påhoppad och sårad. Han pratar med frustration och ilska.
Jag ville inte ta det negativa han sa på allvar.
Ibland när man blir ilsken glömmer man vad man gör,
och man måste behärska sig och sina handlingar.
Vi bär ansvaret för våra handlingar.
Ebraheem får prata. Han är vuxen.
Han får säga sin sak. Han drabbades av det här.
Men samtidigt vet Ebraheem hur man provocerar folk till en reaktion.
Hur påverkar det vänskapen med Danya?
Det handlar inte om det. Jag vill inte ens berätta för henne vad som hänt.
Han får berätta det.
Jag vill inte gå mellan ett gift par med barn.
Jag håller mig på avstånd.
Jag blockerade dem på Instagram. Jag vill undvika dem helt.
Men du visade vem du är.
Danya känner inte till min version. Jag vill inte berätta den,
men hon kommer att ta min sida.
Men Ebraheem, du kan inte alltid ställa till med en scen.
-Ta udden av det. -Jag försökte det.
Jag lugnade situationen igår. Det såg ni.
Jag oroar mig för dig just nu. Och även för Danya som är gravid.
Blockeringen kan nog såra Danya. Du kanske borde messa henne och säga…
Skriv: "Jag svär att jag inte gjorde nåt."
Ebraheem, kan du ringa henne?
Tänk om Marwan svarar.
Hon svarar inte.
Hon svarade inte.
Jag vill prata och lugna ner henne,
säga att allt är bra, att hon inte ska oroa sig,
och att vi är som en familj. Vi löser det.
Det ville jag säga, men hon tillät det inte.
Tror du att ni kan bli sams?
När jag fattar ett beslut gällande mitt välmående, så är det slutgiltigt.
-Vad är beslutet? -Att undvika honom.
Skadan är redan skedd.
-Han hade sönder nåt. -Det är inte hat.
Det är smärtan som dröjer kvar när allt är sagt och gjort.
Jag har gått igenom nåt liknade med Loujain.
Grälen är dumma, men inte orsaken till dem.
Ärligt talat, igår när jag gick vet jag inte vad som hände.
Jag gick för att jag var så upprörd, inte för att hon var där.
Jag blev upprörd för att jag älskar henne.
Du har nog förlåtit henne.
Det har jag. Man kan bryta kontakten med nån, men inte tvinga sig att hata dem.
Men hon försatte oss i den situationen.
Varför är svek så lätt för vissa? Det är aldrig värt det.
Ens värde definieras inte av pengar.
Pengar skapar ingen. Vi skapar pengarna.
Låt inte pengarna rycka dig med.
Om du vill ha frid, hitta den inom dig. Jobba på dig själv.
-Det är sant. -Inifrån.
Pengar definierar inte en person. Det är insidan som räknas.
Folks personlighet och insida är det jag bryr mig om.
-Jwana, vi älskar dig. -Tack.
Jag vet att tiden läker allt.
Ja. Hur som helst, tjejer, jag vill bjuda er på en pyjamasträff.
-Pyjamasparty! -Det är bara för damer.
-Med kuddkrig? -Självklart.
Jag skickar pyjamasar.
Kommer Loujain?
Herregud! Det vore bäst.
Jag är verkligen ledsen att Jwana och LJ inte redde ut saker och ting.
Jag hoppas att de blir vänner igen för de behöver reda ut allt och bli sams.
Tack så mycket för att ni kom.
-Det var händelserikt. -Tack gode Gud.
Jag är ledsen att vissa vänskaper fått sig en törn.
Tiden läker allt.
Tack, Zanzoun.
Retreaten är över.
Jag tänkte att vi behövde en retreat
för att rensa luften, så att folk blev sams,
men det gick inte som planerat.
Med all drama i gruppen ville jag ta lite avstånd.
Det representerar inte mig.
Jag bestämde mig för att ha en picknick vid havet med barnen,
och ha en fin stund tillsammans.
-Så fint! -Gillar du det?
-Ja. -Jag valde våra favoritfärger.
-Tack. Jag älskar dig. -En liten utflykt.
Mina barn tar fram mina bästa sidor.
När jag är med dem känner jag mig som hemma.
De är min värld, min klippa, mitt allt.
Vi har en picknick på stranden.
-Skål. -Skål!
Skål, Talia. Mycket bra.
Då så…
Ska du gifta dig en dag?
Mina döttrar är mina bästisar.
Ju äldre de blir, desto mer förändras kommunikationen.
Jag ska naturligtvis gifta mig med en person ni godkänner.
Ska jag gifta mig snart? Nej.
Den jag gifter mig med kommer att vara nån som ni accepterar och älskar.
Han ska också älska er som sina egna döttrar.
Förlovningen har avbrutits. Jag är inte längre förlovad.
Nu är mitt förhållande med min familj och mig själv.
-Vill ni att jag gifter mig? -Ja, med rätt kille.
Ja, men det viktiga är om du är lycklig med honom.
-Men gumman! -Inte bara om vi gillar honom.
Jag är stolt över mina tjejer.
Eftersom jag har haft en svår relation med min mamma,
vill jag ge dem allt jag har saknat i mitt liv med min egen mamma.
Det känns som om ni inte bara är döttrar.
-Ni är mina bästa vänner. -Det är vi ju.
Jag gör många misstag. Mamma är inte perfekt.
Ni ska veta att vi alla lär oss av våra misstag.
Det viktiga är att vi förbättrar oss.
Ni tjejer gör att jag alltid vill förbättra mig själv.
Ärlighet är viktigt med barnen.
Efter grälet mellan mig och Jwana har jag mognat mycket.
Det är nog dags att släppa taget.
Tiden läker sår.
Jag har en liten överraskning till er.
Nåt litet bara.
-Varsågod, Talia. -Tack.
Det är våra initialer. Vet ni varför?
Vi har gått igenom så mycket, bara vi tre, helt själva.
Vi klarade det.
Det är den bästa gåvan du nånsin gett mig.
-Är det? -Ja.
Jag brukar be er lova att ni aldrig lämnar mig.
-Det skulle jag aldrig. -Lova mig.
-Jag lämnar er aldrig. -Jag lovar.
Ibland tar jag mig en stund att bara titta på dem.
Jag får tillbakablickar från när de föddes.
Jag tittar på dem nu, och det gör mig så glad att jag blir överväldigad.
Jag menar verkligen tillsammans för alltid.
CENTRUM
Efter allt som hänt
bestämde Danya och jag att det är bäst om vi samlar alla och berättar allt.
Jag ville se till att även Hanna, Fahad och Salem var på plats.
-Hej. Allt bra? -Hur mår du? Bra?
Efter att jag lämnat retreaten hörde jag om Bliss och Ebraheem.
Idag ska vi träffa Bliss.
Han vill berätta sin version om vad som hände med Ebraheem.
Jag träffar Danya för första gången sen vi oväntat hörde nyheterna.
Jag ville gratulera henne med en blombukett.
-Grattis. -Så gulligt av dig.
-Hej. Läget? -Bra.
Tjejer.
-Grattis. -Grattis.
-Tack. -Hur mår du, Danya?
Jag mår inte bra. Det är inte alls lätt.
-Har andra graviditeter varit likadana? -Ja, alla mina graviditeter.
Jag planerade att tillkännage det för alla.
När jag fick höra hur alla fått veta det blev jag upprörd.
Men jag uppskattar det här, och jag vill tacka er.
De gratulerar mig och jag tänker: "De skulle ju inte få veta det så."
Man kunde tro att nån som hatar mig skulle göra så mot mig, inte min bästis.
Jag vill tacka er för att ni kom.
Ni har nog redan hört vad som hände.
Det är en hemsk situation som jag inte alls är glad över.
Det är viktigt att jag berättar min version.
Farhana berättade att Ebraheem ljugit ihop en historia.
Han fick folk att tycka synd om honom, men det kvittar. Jag berättar min version.
Ingen fara. Det är livet. Sånt händer.
Gud sätter oss i situationer, så att vi kan lära oss och gå vidare.
Marwan är skakad och väldigt upprörd för han är överväldigad.
Han kan inte uttrycka sig för all ilska och förbittring.
Han sa att han skakat bordet lite, och jag blev arg och kastade nåt.
Det är helt fel.
Han reste sig. Han slog sönder allt på bordet och knuffade det mot mig.
Jag är glad att Bliss berättade sin sida av historien. Det är viktigt.
Har jag rätt eller fel?
Säg mig.
En historia har två sidor. Enligt Bliss slog Ebraheem inte bara i bordet. Nej.
Han knuffade allt på bordet.
Historien är helt annorlunda.
Kvällen innan berättade han vår hemlighet som vi velat berätta, om bebisen.
Vad skulle ni göra? Säg mig.
-Du vet hur Ebraheem är. -Men det är inte rätt…
Det är ingen djup hemlighet, men han borde ha hållit tyst.
Det gäller hälsa, ett barns och en kvinnas liv.
-De tänkte berätta det. -Det var inte rätt. Nej, raring.
Jag älskar Ebraheem, men vissa gränser går man inte över.
Det är uppfriskande att höra er åsikt om Ebraheem nu.
De senaste åren blev jag påhoppad av Ebraheem,
och ingen sa ett enda ord om det.
Det fick mig att se illa ut, och inte som den jag är.
Bliss, Danya och Ebraheems vänskap baseras på att Zeina är fienden.
När Zeina inte längre är fienden, vad är då kärnan i deras vänskap?
Jag förstår att det är förödmjukande, men det visar hans dåliga beteende.
Han är omogen. Hans beteende är löjligt.
Alla vet att Ebraheem kan vara ett arsle,
men jag blev besviken på dig för att du kastade nåt.
Du siktade nog inte på honom.
Det var en reaktion. Du ville inte skada honom.
Men du måste kunna behärska dig själv.
Ebraheem är galen.
Men å andra sidan, är det så du hanterar situationer?
Nej. Det är inte så man uppför sig.
Jag klandrar inte Marwan som reagerade på handlingen.
Jag önskar att de kan reda ut det och fixa det. Det är ett litet problem.
Jag gör mitt bästa för att lösa det till varje pris.
Låt oss vänta tills de har lugnat sig,
sen ser jag hur jag kan fixa brödernas relation.
Fram till dess var du offret, men med kastet av tallriken bytte du roll.
Nu måste du tänka hur ni kan gå vidare.
Det vet jag. Jag ska inte omge mig med såna som han.
Det känns hemskt, men det får inte upprepa sig.
Jag tänker inte låta nån trigga mig så.
Jag förstår varför ni är upprörda på båda sidor,
men jag tror att ni älskar varandra och det eskalerade i onödan.
Ni måste bara se hur ni kan lösa det här.
Släng inte bort en så fin vänskap.
Jag säger inte vem som har rätt eller fel eller vem som är skurken.
De behöver be om ursäkt till varandra.
Bliss, det faktum att du mår dåligt nu är bekräftelse för att du inte är sån.
Från det jag såg av Bliss verkade han vara mycket ångerfull,
för det är helt klart att den mannen inte alls är våldsam.
Verkligheten är att man inte kan planera hur man reagerar.
Det är en reaktion.
-Livet går vidare. -Precis.
Dröj inte kvar i situationen.
-Tack, Fahad. -Tack.
Jag vet att det har orsakat mycket spänning och pinsamhet i gruppen.
Jag ville berätta min sida av historien.
Jag bryr mig inte om vem som vill stötta mig eller honom.
Jag vet sanningen. Jag vet vad som hände och vad jag står för.
-Vi ses väl på er jubileumsfest? -Ja.
-Grattis. -Tack.
Vi planerade vårt tioårsjubileum.
Men efter det som hände ville jag ändra lite på det.
När de kommer berättar vi att det inte bara är vårt tioårsjubileum.
Vi ska också avslöja barnets kön.
Ebraheem är fortfarande inte bjuden.
Efter all drama i gruppen är pyjamaskvällen precis vad vi behöver.
Jag ser fram emot att tjejerna kommer. Jag har förberett kaviar och fjädrar.
Jag kan inte vänta.
Jösses! Du är så söt.
Kul att ses. Jag älskar det här. Det är en tjejs drömrum.
Jag älskar idén av ett pyjamasparty.
Det är trevligt med tjejtid. Jag behöver det nu.
-Hej, tjejer. Läget? -Hej, välkomna.
Alla vet att om jag ordnar ett event måste det vara perfekt.
Jag är så glad att du kom.
-Jag kom för dig. -Jag älskar dig.
-Hej, tjejer. -Hej!
-Hej. -Hej. Allt bra?
-Hej, Safa. Hur mår du? -Hej.
För första gången på flera månader kom Farhana in och sa hej till mig.
Hon sa: "Hur mår du?"
Jag tolkar det som en ursäkt. Vi går vidare.
Jag vände ryggen mot garderoben för att inte distraheras.
-De pratar med mig nu. -Ja.
Det är halva samlingen.
Andra halvan är i mitt andra hus i ett annat land.
Eftersom jag är på en icke-materialistisk resa,
hur kan du ställa fram alla Birkins så?
Tjejer, jag tänkte att vi äter nåt smått.
Jag älskar kaviar.
Ni vet hur jag älskar att uttrycka mig med hårspännen,
så jag tog med hårspännen till alla.
Ja!
Folk påpekar alltid att de behöver sådana.
Jag valde spännena speciellt till dem.
Mahira, du blev ju nyligen singel,
så du får ett där det står två saker:
"Adda mig" och "Glöm det".
Om du ser en kille du gillar, ta "adda mig"-spännet,
annars "Glöm det." Den är till dig.
Jag älskar Safa. Hon är så söt.
"Förlossningsgåva" till dig.
-Självklart. -Tack.
"Shoppa med mig" och "Glöm det".
Tack, raring.
"Yalla Habibi" till dig.
Den mest motiverade personen.
-"Ge mig en Birkin" till deras drottning. -Tack.
-Typiskt Safa. -Och "Adda mig" till en influencer.
-Sött. -"Adda mig".
Safa gav mig hårspännet. Hon vill bli sams.
Jag känner att jag måste släppa taget. Det är över.
Jag hoppas hon lärt sig en läxa.
-Vad hände med din man när vi gick? -Han var verkligen upprörd.
-Det är mycket för honom. Det såg ni. -Jag vet.
Det är svårt för män att gråta. När han grät blev jag upprörd.
Hemma har han gråtit flera gånger.
Det är första gången jag ser det. Det är verkligen jobbigt för honom.
Det är svårt att se honom gå igenom det.
-Det är svårt för dig också. -Väldigt.
Du är fast mellan din man, och din bästa vän.
-Och min affärspartner. -Ja.
-Och du är gravid med massor av hormoner. -Ja.
Jag sitter fast mellan min livspartner, min make, mina barns far,
och min affärspartner och bästa vän.
Just nu tänker jag inte på företaget eller nån annan,
bara på min mans välbefinnande.
Synd att det gick så långt.
Det är nog det värsta en vän har gjort mot mig i hela mitt liv.
-Är det? -Ja.
I hela livet. Han högg mig i hjärtat.
Det sårade mig verkligen.
Vissa kanske säger: "Graviditeter är ingen stor grej."
Det var stort för mig.
Jag hade bett honom flera gånger att inte prata om det.
Varför berättade han?
Han stod inte ut med att jag skulle få min stund,
och ville förstöra för mig.
Vad finns det för andra förklaringar?
Ebraheem står inte ut med att se andra ha ett lyckligt liv och äktenskap.
Han har alltid drömt om barn, men hans relation är ostabil.
Vilken annan förklaring finns det?
-Så, tjejer. Nu roar vi oss lite. -Ja!
Jag har en överraskning för att lätta upp stämningen.
Jag ville se dem slåss lekfullt.
Slagsmål!
Total galenskap.
Det är alltid nåt gräl när vi träffas.
Vi hade jättekul.
Usch, jag har fjädrar i munnen.
Idag är det bara jag och Ebraheem.
Jag vill lista ut hur vi kan fixa vänskapen som krossades.
-Hej. Välkommen tillbaka. -Hej. Tack.
-Hur mår du? -Bra.
-Är det sant? -Ja.
Jag varnade nyligen Ebraheem och Marwan, men de lyssnade inte.
De trodde att jag bara predikade eller ville visa min livserfarenhet.
Men sen visade det sig
att de hållit inne med känslor gentemot varandra över en längre tid.
Tur det inte blev värre.
Du vet att jag inte förskönar nåt.
Jag såg en röd flagga.
Jag såg att Marwan var upprörd, men höll tyst. Du trodde att jag skämtade.
Dagen han sa: "Vi måste öppna våra hjärtan och säga sanningen."
Jag sa: "Folk borde erkänna när de har fel."
Det du säger är inte roten till problemet.
-Jag vet. -Jag var där. Jag såg er båda.
Han känner mig.
Hoppa på mig, så ger jag tiodubbelt tillbaka.
Jag är den bästa vännen nån kan ha, men jag kan också vara den värsta fienden.
Han vill att folk tror att jag vill förstöra hans äktenskap.
Det är lögn. Det är redan förstört.
Jag behöver inte göra det.
Bliss skyller alltid sina äktenskapsproblem på mig.
Bliss och Danya borde förstå att jag försöker rädda deras förhållande.
Hela situationen var fel. Det borde inte ha blivit aggressivt.
-Var jag förövaren? -Nej, ni var båda det.
Jag steg upp från bordet för att gå.
Nej, Ebraheem. När du steg upp kastade du allt mot Hanna och Marwan.
Så här kastade du allt.
-Kanske jag halkade, men… -Nej.
Tro mig. Jag svär på Gud. Han triggade inte dig.
Han kastade tillbaka det som kastats mot honom.
Har du sett dig själv? Jag såg dig flyga.
Mig?
Ebraheem verkade förvirrad. Han hade nog inte bearbetat allt som hänt.
Jag gjorde allt klart för honom.
Han sa aldrig: "Förlåt. Jag borde inte ha kastat en tallrik i ditt huvud."
-Han sa det. -Nej. Jag hörde inget sånt.
Han grät: "Vad har jag gjort?" Det är sant. Jag svär vid Gud.
Salem försöker lugna mig.
Han är väldigt smart.
Han vet att när han säger det här får han mig att tänka efter.
Jag blev inte uppjagad.
Du är inte sån. Det är inte bara med Marwan.
Du reagerar så mot alla. Din reaktion mot Hanna överraskade mig.
Jag tänkte: "Vad står på?"
Jag har lagt märke till att alla Ebraheems gräl på sistone
har blivit fysiska.
Han har helt klart personliga problem.
Kanske han inte har det bra med frun.
Olöst kan sånt ge bakslag, och göra att han mister alla vänner.
Vad ska du göra med företaget?
För tillfället sköter de anställda det.
I värsta fall vill hon inte vara partner.
Då går vi civiliserat våra egna vägar.
Om du värdesätter min vänskap, låt mig försöka fixa det.
Man vänder aldrig familjen ryggen. Så är det.
Min rädsla är att detta broderliga band som beundrats av alla
bryts över småsaker som hade gått att fixa på en dag.
-Okej, kompis? -Okej.
Salem är som en äldre bror. Hans närvaro i mitt liv är viktig.
Han berättade nya saker om Bliss.
Jag överraskar min mamma med ett event
för att jag grundat ett företag till henne.
Jag har bjudit alla. Jag hoppas att Danya och Bliss kommer.
När vi var små bakade mamma alltid tårtor. Hon behövde knappt några ingredienser.
Jag grundade ett företag som heter Call Your Mother Cakes.
Hon vet inte om det.
Jag visade henne en logo och sånt, men hon vet inte. Det är en överraskning.
-Vem bjuder du? -Alla.
Alla? Marwan och Danya?
Jag hyser inte agg. Jag är inte sån.
-Som tur. -Jag bjuder alla.
Efter samtalet med Ebraheem verkade han vara öppen för försoning.
Då tänkte jag: "Tack Gud. Det är klart." Nu måste bara Marwan lugna sig.
Jag startade en ny podcast som heter Meet My Friendz.
Idag har jag bjudit in Zeina för att lära känna henne bättre.
-Hej. Tack för att du kom. -Hej. Tack. Tack för att du bjöd mig.
Farhana kommer också.
Efter allt gnabb mellan Zeina och Farhana, tänkte jag bjuda in Farhana,
så de får lära känna varandra djupare.
-Hej! -Hej, tjejen. Hur mår du?
-Hur mår du? -Bra. Hur mår du?
-Du håller avstånd. -Näven.
Vi ser alltid den hårda, arroganta, inte trevliga sidan av Zeina.
Har hon en mjukare sida? Det vore kul att se den.
Det känns konstigt att göra det här nu medan din vänskap är i kris.
Jag vet. Vilken vändning.
Nu vet jag hur det känns att ha Ebraheem som fiende.
Han har aldrig varit det för mig. Jag känner din smärta.
-Nu ser jag mer av det du såg. -Ja.
Det är enkelt att se på situationen när man inte är inblandad.
Vi gör en snabbkoll. Säg nåt, Zeina.
-Testar, testar. -Allt bra? Okej.
Och om tre, två, ett…
Välkomna till ett nytt avsnitt av Meet My Friendz-podcasten.
Idag har jag två fina gäster.
Den ena är min vän sen ett tag, och den andra är en ny vän till mig,
som jag utvecklar en vänskap med. Zeina och Farhana.
-Välkomna. -Tack.
Låt oss lära känna varandra djupare.
Jag vill börja. Zeina, hur var din barndom?
Jag växte upp i Libanon.
Jag är mellanbarnet, och på grund av kriget i Libanon
miste många familjer sin ekonomiska stabilitet.
Eftersom jag växte upp i en miljö där man kan ha ett hem en dag,
men inte imorgon, så lovade jag mig själv
att aldrig vara ekonomiskt beroende av nån.
Jag föddes inte rik.
Vi åkte aldrig på familjesemester till exempel.
Vi åt aldrig på restauranger.
Det fanns ingen ekonomisk stabilitet.
Mina föräldrar gjorde nog sitt bästa.
Du gick igenom nåt tufft. Bravo. Fint jobbat.
Zeinas barndomshistoria är rätt känslosam.
Sådana situationer i livet kan nog tvinga en att bli väldigt stark.
-Farhana, berätta om din. -Min barndom.
Jag växte upp i en väldigt sammansvetsad, ödmjuk familj.
Min pappa jobbade. Min mamma jobbade.
Min storasyster jobbade också.
Därför är kvinnors egenmakt viktig för mig för jag har sett min syster…
Hon offrade mycket för att jobba och…
…göra saker för oss.
Jag är stolt över mig själv, men jag kan göra mer.
Jag vill alltid göra mer.
Förhoppningsvis en dag när Aydin har vuxit upp
är han stolt över mig.
Aydin ska inte behöva gå igenom det.
-Jag vet. -Han ska inte behöva kämpa.
Jag vill ge honom ett bra liv för jag har fått kämpa i mitt liv.
Vi ser alla att du gör ett fantastiskt jobb.
Vi finns här för dig.
Aydin är en fin unge.
Att lyssna på Farhana och hennes barndomshistoria
fick mig att se mer djup i Farhana.
Jag förstår nog henne lite bättre.
När upplevde ni förlust för första gången?
En förlust?
Min pappa.
Förlusten var rätt intensiv, och det sorgligaste var att se honom lida.
Han dog efter att ha lidit i fem år av cancer.
Jag blir känslosam när jag ser mig själv lyckas,
och han inte kan se det. Det är inte lätt.
Det var första gången jag upplevde en förlust.
Zeina Khoury är ett vanligt namn i Libanon, men…
…jag är inte Zeina Khoury, jag är Zeina Khalil Khoury.
Jag är stolt över pappa.
Det gör mig ledsen. Vet du varför?
Farhanas pappa har också gått bort. Det är nåt ni har gemensamt.
Tänk er att samma dag som jag fick veta att jag ska få en pojke,
gick min pappa bort. Kan ni föreställa er hur jag kände?
Tänk att… Han skulle inte träffa min son.
Gällande situationen med pappa gråter jag alltid.
Det är känslor som byggs upp inuti som kommer ut när jag tänker på honom.
Är du okej?
Det är svårt.
Jag hoppas verkligen att podcasten…
Även om den inte förändrar deras vänskap totalt,
om den ens ändrar 20 eller 30 procent, så har jag åstadkommit nåt.
De har båda jobbat hårt och gått igenom mycket.
Att se dem lyckas gläder mig.
Jag vill tacka er för att ni var med idag.
Jag lärde känna er på en djupare nivå.
-Tack så mycket. Jag uppskattar er tid. -Tack, Danya.
Jag avslutar podcasten.
Tack för att ni lyssnade. Hoppas ni gillade det. Ses nästa gång.
Det är klart. Tack.
Jag ville att vi skulle lära känna varandra bättre,
och det tycker jag att vi gjorde.
-En bra idé. -Det är hälsosamt.
Hon lät mig äntligen tala.
Förresten, Ebraheem lanserar nåt för sin mamma,
och skickade en inbjudan. Ni fick nog en också.
Ja, det stämmer.
Vi ville passa på att övertyga Danya att gå på Ebraheems event,
för att reda ut allt.
Tror du att du kan komma?
Det är ju hans event med sin mamma.
Låt oss börja nånstans. Man vet aldrig.
-Ja. -Tiden läker allt.
Jag ska tänka på det. Jag lovar inget. Jag ska se hur jag mår.
Tänk. Kom om du kan. Vi kommer att vara där.
Jag är jätteledsen. Jag vet inte om jag vill gå på eventet.
Jag tar beslutet med Bliss.
Hej, hur är det?
-Läget? -Jag mår bra.
Jag är så upprymd för idag överraskar jag mamma.
Mamma bakade alltid tårtor.
Jag vill använda recepten, sälja tårtorna och kalla det "Call Your Mother Cakes".
Hon vet inte vad vi gör, men jag bjöd alla.
Jag bjöd till och med Danya och Bliss. Även om det var jag som blev kränkt.
Jag kan inte vänta en sekund till på att se min mammas reaktion.
Sa'eed, öppna dörren.
När hon kommer in?
-Överraskning! -Överraskning!
Kolla där.
Så fint. Jag undrade över allt rosa.
Jag visste att Ebraheem tänkte göra "Call Your Mother Cakes".
Men jag väntade mig inte att han skulle överraska mig så.
Jag blev chockad.
Hon bakade tårtor av vad hon än hade,
och när vi åt och njöt sa hon: "Tyvärr kan jag aldrig göra den igen.
Jag vet inte vad jag la i den."
En nypa här och där.
Bakom en framgångsrik man står en kvinna. Det är sant.
Min mamma.
Nåns mamma är inte längre med oss, utan på en bättre plats.
Jag vill tillägna det här till min bror Fahad.
Fahad har sett mig upprörd ibland, men han har alltid varit snäll mot mig.
Han respekterar nog relationen som jag har med min mamma.
Han älskar sin mamma och saknar henne ännu mer.
Du ska få en liten överraskning från en bror.
Tack.
Fahad är den enda av oss som har förlorat sin mor.
Fahads kärlek för hans mor är unik.
Jag vill ge honom en bild på hans mamma som gåva.
-Redo? -Ja.
-Så gulligt. -Oj!
-Det är så fint. -Hon är så vacker.
-Så gulligt. -Tack.
Ingen har nånsin gjort en liknande gest för mig.
Det skakade mig totalt.
Jag blev helt mållös. Jag kunde inte prata.
Först och främst, grattis, och Ebraheem, tack. Det finns inga ord.
Jag kan inte uttrycka hur tacksam jag är för det här.
Paradiset sägs ligga under mödrarnas fötter.
Man måste skapa sin egen väg, hitta tiden att göra dem stolta och…
Vad ni än gör, gör era mammor stolta. Tack.
Jag blev så rörd av idén för Fahad älskar sin mamma bortom ord.
Ebraheem, tack så mycket för överraskningen till Fahad.
Jag blev känslosam. Jag träffade aldrig henne.
Generna är rätt starka.
Hon miste livet alltför tidigt.
Jag önskar att hon kunde se vilken fantastisk son…
Hans mamma dog av hälsoproblem.
Fahad, du vill inte det för tjejerna. Du måste finnas där för oss för alltid.
Vilket känslosamt ögonblick.
Som emigrant i Dubai får det här mig att sakna min mamma,
hennes mat och att umgås.
Jag lovar mig själv att nästa år
anstränga mig för att tillbringa mer tid med henne.
Din relation till din mamma är otrolig.
Jag önskar att min var närmare,
så att jag kunde göra det du gör för din mamma.
Ebraheem, jag ser hur mycket kärlek du har för din mor.
Jag önskar att jag hade haft en sån relation till min mamma.
Jag inspireras till att bli en bättre mor, och ha en sån relation med mina döttrar.
Ni har tur som har varandra.
Min mamma har inte mått bra ett tag. Därför blir jag känslosam.
Du påminner oss om att livet är kort. Vi borde tillbringa mycket tid tillsammans
för det är allt vi har.
Tack för att du uppfostrade en fin son.
Jag hoppas få en stöttande son som ger mig så mycket kärlek.
Gud välsigne er båda. Jag hoppas att det här blir en succé.
-Jag vill smaka på alla tårtor. -Tack.
Mamman är den viktigaste personen som finns i livet.
Jag uppfostrades av en mamma som gjorde mig till en man.
-Ni är de ni är på grund av era mammor. -Sant.
Alla sa snälla saker,
och det var första gången vi var överens om nåt.
En mamma förtjänar att sättas på en piedestal.
-Hej, allihop. Jag är här. -Jwana.
Ursäkta. Jag hade en grej.
Hej, älskling. Hur mår du?
Alla är där. Men tyvärr syns inte Danya eller Bliss till.
Jag trodde att de skulle komma.
Välkommen. Det här är de fantastiska tårtorna.
Alla gav ett tal om sina mödrar, men Jwana var inte här.
Du fick inte chansen. Vad betyder din mamma för dig?
För mig står min mamma strax under Gud.
Min mamma hjälpte mig verkligen,
och stod vid min sida. Jag står henne i skuld.
Hon uppfostrade mig, men även min dotter. Det går inte att ersätta en mor.
Hon är den enda som står vid din sida oavsett vad.
-Må Gud skydda din mor. Vi älskar dig. -Tack.
På tal om det…
Det här kommer från hjärtat, så jag hoppas ni inte blir arga.
Av respekt för min mor…
I det ögonblicket tittade jag på Jwana, på LJ, och på min mamma.
Jag kände att jag hade en möjlighet.
Jag har en liten chans att kunna försona dem.
Om vi inte kan vara tillsammans som vänner,
så borde vi åtminstone älska varandra, särskilt mammorna.
-Självklart. -Du är en mamma…och LJ är en mamma.
Jag vill att ni åtminstone älskar varandra.
Ebraheem valde den perfekta stunden att försöka försona dem.
Det gick inte för mig.
Jag hoppas att Gud hjälper honom med det.
Vem sa att jag inte älskar henne?
Visst det finns konflikter i livet, men kärleken finns alltid där.
Kärlek förändras inte. Känner man den kan man inte hata.
Det finns kärlek till henne och alla mammor.
Kan ni krama varandra? Bara för mig?
-Krama henne först. -Visst.
Ögonblicket var känslosamt.
När jag såg henne i ögonen kände jag hennes sorg,
och hennes rädsla för att jag skulle säga nej igen.
Kom.
Det är din tur.
Kom igen, Jwana.
Äntligen!
Hon vet att jag älskade henne.
Jag har aldrig hatat henne. Jag saknade henne.
Det kanske var Guds verk. Han fick mitt hjärta att mjukna.
Jag har saknat dig.
Jag kände att vi båda fortfarande älskar varandra.
-Jag vill inte mista det för nåt. -Jag är så glad. Jag älskar er.
Hoppas att ni är tillsammans för evigt.
Jag är lättad och glad att de är tillbaka. I ett skede gav jag upp.
Det är okej. Jag älskar dig alltid.
-Jag också. -Det är så vackert.
Alla har väntat på den här stunden. Det var vackert att se dem bli sams.
Äntligen.
Det känns som om en börda har lyfts för mig. Tänk hur du måste känna.
Ge aldrig upp en vän.
Bra att LJ och Jwana gav varandra en chans
att se om vänskapen kan fortsätta och bli starkare än förut.
Det känns som om en sten rullat av mitt hjärta.
Och du är en fantastisk mamma.
-Jag älskar dig. -Och jag dig.
Jag fick tårar i ögonen, det var mäktigt.
Så mycket har hänt, och nu sluter vi fred.
Det är verkligen fint.
Ser ni? Mödrar för oss samman.
Jag förväntade mig inte att LJ och Jwana skulle bli sams så lätt.
Det förvånade mig.
Nu när LJ och Jwana har blivit sams,
vill jag se om Salem kan hjälpa mig att övertala Ebraheem att prata med Bliss.
Båda har rätt att känna sig sårade, men de är skyldiga varandra en ursäkt.
Båda måste göra sin del.
Jag älskar det du gjorde idag. Det gjorde mig så känslosam.
Det var så vackert.
Jag säger alltid hur stort ditt vackra hjärta är.
Du är en fantastisk själ.
Jag och Salem vill verkligen hjälpa
att föra dig samman med Danya och Bliss igen.
Ni är alla sårade, men ni bryr er verkligen om varandra.
Det här är inte värt det.
Jag vill bara att Ebraheem inser
att allt som hände var onödigt.
Ju längre de väntar med att bli sams, desto värre känns det.
Jag ringde Danya samma dag. Hon ringde inte tillbaka.
Jag ville be om ursäkt för att jag sagt att hon var gravid. Det var mitt misstag.
-Och hennes man är försvunnen. -Han är ledsen för det som hände.
-Är han ledsen till alla utom mig? -Nej, alltså… Han borde be om ursäkt.
-Be först Danya om ursäkt. -Jag jagar ingen.
Bliss sa till de andra att han är ledsen för det han har gjort.
Vem är det han ska be om ursäkt till?
Det är arrogans.
Men Mona, de ska ju ha ett event.
-Jubileumsfesten. -Ja, precis.
Det vore den bästa stunden för oss alla att samlas och bli sams.
Jag kommer aldrig på en miljon år att gå till ett event objuden.
Om de låtsas vara på en högre nivå,
och ha större egon, så kommer Ebraheem att chocka dem.
Jag vet att ni vill göra det rätta,
men jag ber er, dra inte in mig i nåt ni inte kan garantera.
Lugna ner dig. Vet du vad som är problemet?
Han har förväntningar. De har förväntningar.
Förväntningarna måste bort. Det borde vara fridfullt, renhjärtat.
Jag försökte lugna honom och pusha dem att bli sams.
Hoppas att det går bra.
POJKE ELLER FLICKA
Idag skulle vi ha vår jubileumsfest, men efter att Ebraheem
berättat för gruppen att vi ska ha barn, bestämde jag mig för att avslöja könet.
Det blir en överraskning för alla.
-Det känns som en tjej. Vad tror du? -Om du tror tjej, säger jag pojke.
Alla är bjudna utom Ebraheem. Han har inte bett om ursäkt.
Han har inte pratat med Bliss. Hans närvaro vore ologisk.
Jag vill inte att han berättar mitt barns kön för hela Dubai.
Danya bad oss bära nåt blått eller rosa. Vad kan det vara?
-Ni avslöjar könet! -Herregud! Hej!
-Läget? -Hej! Läget?
-Vad tror ni? -Jag gissar på pojke.
-Hej. Hur mår du, raring? -Hej! Så vacker.
-Får vi veta könet idag? -Det får vi.
-Hej! -Ja! Äntligen lite rosa.
-Jag visste inte att ni avslöjar könet. -Överraskning!
Härligt att ni kom tillsammans.
Jwana och LJ berättade att de blivit sams. Det gjorde mig så glad.
Ni är de enda två som bär rosa. Härligt.
Vi planerade inte det.
Jag är glad att se er tillsammans igen som vänner.
Den bästa överraskningen.
Är det dags idag eller inte? Nicka.
-Vadå? -Farhana och Safa.
-Vi är sams. -Vi är fridfulla.
Jag hälsade på henne hos Jwana.
-Jaså? Missade vi allt? -Safa gav henne nåt.
-Hon gav mig en gåva. -Va? Får jag se en kram?
Låt oss se en kram.
Jag var redo att gå vidare. Jag visste inte om nåt problem. Det var bara hon.
Jag tänkte inte alls på saken, men jag är glad att det är löst.
Salem!
-Hej. -Grattis. Gud välsigne dig.
Hej, allihop.
Hela gruppen är här förutom Ebraheem.
Jag hoppas att festen inte tar slut innan Ebraheem anländer.
Alla frågar mig varför jag gifte mig med honom.
Jag visste att han var den rätta för han gav mig frid i mitt hjärta.
Tio år senare har inget förändrats. Han är mitt livs kärlek.
Pappa till mina två vackra barn, och nu min tredje.
Jag vill inte ändra nåt. Du är perfekt. Jag älskar dig.
-Tack. Jag älskar dig också. -Så vackert.
Tack för att ni kom denna fina dag. Det betyder mycket för oss.
Vad kan jag säga om tio års äktenskap? En lång resa har upp- och nedgångar.
Danya, tack så mycket för att du står vid min sida.
Jag är ingen lätt person. Fint att vi kommit så långt.
Jag ser fram emot de kommande 10, 20, 30, 40 åren.
-Jag älskar dig. Tack så mycket. -Och jag dig. Tack.
Så gulligt. Tack.
De har gått igenom mycket.
Det är skönt att lägga allt åt sidan och fira dem som par.
Tio år är en stor milstolpe.
Fråga mig. Jag vet.
Är ni redo att få veta könet?
-Ja! -Ja! Nu kör vi.
Vi får veta samtidigt som alla andra och jag är jätteivrig.
Tio, nio, åtta, sju, sex,
fem, fyra, tre, två, ett.
Är ni redo?
Det är en flicka.
Jag visste att det var en flicka. Jag kände det på mig.
Jag är jätteglad. Jag ser fram emot att träffa min dotter.
Grattis.
Jag är glad. Det är ett vackert ögonblick.
Vi håller magen.
-Vem står på tur? -Mona!
-Ja! -Mona!
Livet handlar om besluten man fattar.
Jag har bestämt mig för att tillbringa mer tid med min man,
och jag ska bli gravid.
Det står i kalendern, så det händer. Jag ska bara leva mer i stunden.
Pengar kommer och går.
Jag kom till insikten att familjen är allt.
Insikten om att jag kan mista Fahad gjorde mig tokig.
Jag kan inte tänka mig livet utan honom.
Inget förblir sig likt i livet.
Att förlåta Loujain var svårt för mig,
men sen bestämde jag att ge henne en chans.
Jag hoppas att den inte går till spillo.
Livet är fullt av oförutsägbara ögonblick.
Det som är menat kommer att ske, för vi växer och förändras.
Jag har insett att jag inte kan kontrollera allt.
Ibland måste jag släppa taget om saker för att gå vidare,
och påbörja ett nytt kapitel.
Sånt är livet. Inget förblir sig likt.
När jag gifte mig trodde jag att vi skulle vara lyckliga för alltid.
Men livet ledde mig till ett vägskäl, fullt av olika utmaningar,
men också av möjligheter och optimism.
Livet överraskar.
Vänner kan bli fiender, och fiender kan bli vänner.
Man behöver veta vem man kan lita på.
Vi är en grupp framgångsrika vänner.
Vi delade fina stunder och jobbiga stunder.
Litar alla på varandra? Jag vet inte.
När en vän blir en fiende kan det vara väldigt smärtsamt.
Jag och Ebraheem var bästisar. Jag vet inte hur det blir i framtiden.
Jag vet bara att Bliss och jag ska få ett nytt barn.
Vår fokus ligger på att skapa ett kärleksfullt hem till våra barn.
Jag är så tacksam. Det är en vacker dag fylld av kärlek.
Jag trodde aldrig att jag skulle vara här idag.
Jag upptäckte nya sidor av mig som jag inte visste fanns.
Men jag kunde aldrig ha trott att sveket skulle komma från nån som står mig nära.
En förrådande vän är värre än en fiende.
Livet överraskar alltid.
De som stod mig närmast hjärtat har blivit främlingar.
Idag bestämde jag mig för att vara storsint,
och ta ett stort steg genom att gå på Bliss och Danyas event.
Inte för dem, men för barnet som Danya bär på,
men jag vet inte hur Bliss kommer att reagera.
Va?
Ebraheem plötsliga närvaro chockar oss.
Låt oss hoppas att de kan bli sams.
Ebraheem hade ett pokeransikte. Jag kunde inte läsa honom.
En liten gåva och en liten ursäkt för att jag förstörde nyheterna.
Med Ebraheem vet man aldrig.
Jag vet inte hur han kunde tro att han kan spatsera in med lite blommor.
Det är för sent! Tycker du inte det?
Undertexter: Hanne-Marie Pöysä