EN NETFLIX-SERIE
Innan jag gick till kontoret tittade jag på
infon om Savoirs ekonomi som du snodde.
Gilbert-gruppen äger Savoir. Jag snodde inget.
Var inte blygsam, min lilla Moschino-klädda agent.
Inte helt överraskande är det en revisors mardröm.
De verkar ha sina egna regler.
Och eget sätt att räkna.
De kulturella skillnaderna är väl inte kvantifierbara?
Savoir har en imponerande kundbas
och ett rykte som är guld värt.
Men inget guld man kan smälta ner till pengar, tyvärr.
Jag hade ett Zoom-möte med kontoret i morse.
De måste kanske byta personal.
Vad? Nej. Det tror jag inte behövs.
Det räcker väl med att förklara företagspolicyn?
-Jag förbereder en presentation. -Det är försent.
Om de inte slutar favorisera kunder
kommer Chicago att kräva nåns huvud.
Vilka söta skor.
Laboratoire-lanseringen var en succé.
Företaget överväger redan
att öppna ett annat labb i söder.
Toppen. Hur snabbt kan vi få igång ett nytt Lavaux-labb?
Vi borde lansera det i samband med Cannes-festivalen.
Det uttalas "Cannes".
Du säger "potatisar", jag säger "potäter".
Jag säger inget av dem.
Det tar tid att förbereda ett lyxevent.
Det är inget korvstånd.
Ska vi bordlägga det?
Och gå över till lanseringens Twitter-resultat.
Vänta lite. Ni måste se det här.
Grégory Elliot Duprée lanserar en underklädeskollektion
med en visning i Versailles.
Det är en katastrof.
Säg inte åt mig att lyssna!
Jag har haft en massa visningar!
Hur många har ni producerat?
Det är inte bra nog!
Nitton gånger!
Videon lades upp för en timme sen,
efter att reklambyrån sparkat honom.
-Nej! -Oui.
Visningen är om två dar. Det är kört.
Trist med karma.
Pierre måste få se det här.
Det finns inget bättre än skadeglädje.
Hallå! Hallå? Fattar ni inte poängen?
En känd designer behöver ett nytt marknadsföringsteam,
och ni skrattar bara?
Han och Pierre Cadault är ovänner.
Intressekonflikt. Sånt är livet.
Ursäkta, men LVMH snappar upp varenda Pokémon på Fashion Week,
och vi kan inte ha två designers
för att nån kan bli stött?
Har du hört talas om kundrelationer?
Vi skulle förolämpa en av våra viktigaste kunder.
Så sköter vi inte vårt företag.
Excusez-moi, Sylvie,
men ni är en filial till ett amerikanskt företag
som vill göra affärer med två stora designers.
Så sköter vi vårt företag.
Ja. Du har rätt, Madeline. Det medger jag.
Emily, kan du kontakta Grégory för ett möte?
-Du var väl på hans yacht? -Ja.
Men hur hanterar vi Pierre?
Vi kanske kan be Grégory att bjuda honom?
Kan nån låta honom andas i en papperspåse?
De kan försonas på visningen.
Om vi lyckas få Grégory till kund.
Tack, Sylvie. Merci, för att du förstår mitt perspektiv.
Fransmän älskar ju att säga nej.
Vi är inte såna. Det beror på hur man frågar.
Älskling, det är jag.
Jag måste träffa dig.
Kan du komma till Paris?
Fortsätt spela.
Vilken fin låt. Étienne skickade den till mig.
Du skulle egentligen inte höra den.
Jag är ledsen… för allt.
Jag kom hit för att slippa det.
-Jag har inte med det att göra. -Jo.
Det är lugnt. Du är begåvad, det går bra för bandet.
Du och jag, då?
Vi håller oss till det som funkar.
Mindy! Tack för att du är tillbaka.
Vi har tjänat dåligt utan dig.
Har ni försonats?
Har han berättat om spelningen?
En cool klubb i Belleville vill anlita oss.
-Hur gick det till? -Vem bryr sig?
Det är en kinesisk klubb,
och ägarens dotter älskar Chinese Popstar.
Jag lovade henne ett foto.
Toppen. Så alla vet att jag skämde ut mig på tv.
-Vi behöver inte spela. -Nej.
Det är ändå en spelning. Vi behöver pengarna.
På tal om det, jag behöver den till metron.
Ska vi börja spela?
Emily Cooper. Från Savoir.
Jag känner Grégory. Jag var på hans båt i St Tropez.
Hallå?
-Går det bra? -Nej.
Jag ringde ateljén och marknadsföringschefen.
Jag kontaktade en av gaykillarna från St Tropez.
Vem av dem? Den lille med de små magmusklerna?
Han har inte heller svarat, så det får du nog aldrig veta.
Jag vet var vi kan få tag på Grégory.
Du kommer inte in utan mig.
Var då?
Här regnar det män.
Bete dig inte som på en möhippa.
Visst. Ursäkta. Tror du att Grégory är här?
Han är där, som vanligt.
-Hur visste… -Bry dig inte om det.
-Bonne chance. -Vart ska du?
Sköt ditt, så sköter jag mitt.
Jag behöver inte er.
Visningen hålls på Versailles. Det blir en stor grej.
Just nu talar ingen om din kollektion.
Folk tittar bara på ditt sammanbrott på TikTok.
Det vore okej om du var en tv-skådis,
men du är en seriös designer.
Och det kan ni lösa?
Jag ser ingen annan här
som vill hjälpa dig att rädda visningen.
Vad föreslår du?
Ge dem nåt nytt att skriva om.
Till att börja med borde du hitta ett tema.
Om du ska bjuda på så mycket hud
hemma hos Marie Antoinette, kalla den: "Låt dem äta bakelser".
Okej. Jag anlitar dig.
Ge din musa dricks.
-Du är uppe tidigt. -Ja.
Kom och lägg dig.
Det vill jag, men jag har en lång dag idag.
-Du är så upptagen. -Ja.
-Okej, vi äter frukost ihop. -Ska du laga frukost?
Jag köper croissanter medan du gör dig i ordning.
Hoppa in i duschen innan jag ändrar mig.
Sylvie?
Är Sylvie hemma?
-Vem är du? -Hennes man.
Vem är du?
-Ursäkta, sa du "man"? -Ja.
-Du menar väl ex-man? -Nej.
Laurent.
Du kommer fyra timmar för tidigt.
Jag tog första flyget från Marseille, lagom till frukost.
Men du verkat redan ha fått din.
Vad är det här? Är du gift?
Nej. Eller, ja, men bara rent formellt.
Vi separerade för många år sen. Han är här på affärsresa.
Vad för slags affärer?
Inte de jag har med dig.
Fult. Billigt.
Paisley? Vart kom den ifrån?
Jag borde ringa och avboka.
Säg inte så.
Du ska sjunga på en klubb i Paris. Din dröm.
Det är en restaurang-klubb.
Så ingen press.
Men fullt med folk som vill se hur jag gör bort mig.
Därför kallade jag på förstärkning.
Gabriel och Alfie kommer.
Camille jobbar, men hon hälsar.
Hon kan se hur jag gör bort mig när videon blir viral.
Det kommer att gå jättebra.
Benoît kunde knappt se på mig igår.
Han vill inte ens spela vår låt.
Om han inte brytt sig om dig hade han inte skrivit den.
Sånt försvinner inte bara.
Han kommer över det.
Du har rätt.
Hur kan du vara så positiv hela tiden?
Tack.
Grégory har skrivit under ett enmånadskontrakt för visningen.
-Han går med på att bjuda Pierre. -Très bien.
Om visningen går bra
kan han skriva under med Savoir och stå för kostnaderna.
Bra samarbete, va?
Toppen. Alla är ombord.
Varför pratar amerikaner om arbetsplatsen som om det var en båt?
Klockan är nästan 11,30.
Medan du brunchade har Emily skaffat en ny kund.
Vad bra. Jag var med Pierre Cadault, kundrelationer, som du bad om.
-Gick du utan mig? -Ja.
Åh, tack. Vad sa han?
Han är beredd att försonas. Han kommer.
Fantastique!
Ser ni vad bra det går när vi alla samarbetar?
Jag säger till publicisten att Pierre tackat ja.
Vilken stor grej.
Ja. Bra jobbat, Emily.
Madeline ropar apport och du hämtar.
Imponerande.
Det är klart för Grégorys godkännande.
Perfekt. Tack, Luc.
Jag blir hungrig.
Synd att det inte serveras tårtor på riktigt.
Då skulle det bli ett riktigt kalas.
Det är faktiskt ingen dum idé.
Men jag vill nog för mycket.
Hur skulle vi hinna få så många tårtor?
Vill du ha 80 tårtor i Versailles tills i morgon?
Små tårtor bara. Pyttesmå.
Det är galet att begära det, jag vet.
Men tårtan du bakade till min födelsedag
var den godaste jag nånsin ätit
och jag är rädd
att om visningen inte blir en succé så kommer folk få sparken.
Okej. Jag ringer min bagare.
Vi kommer att få baka hela natten.
Åh, du är bäst.
Självklart. Du har hjälpt mig mycket.
Vi är ett bra team.
Ja.
Hej, allihopa.
Hej.
-Finns det plats för mig? -Ja, sätt dig här.
Jag måste ringa koordinatorn på Versailles
om en tårtleverans. Strax tillbaka.
Min räddare i nöden.
Vad var det om?
Jag hjälper Emily med ett event imorgon.
Det är säkert inget, men jag vill ändå fråga.
Är det nåt jag bör veta om dig och Emily?
Vad?
Hennes kollega sa att det varit nåt mellan er.
När jag frågade om det svarade han undvikande.
Jag vill inte komma i kläm.
-Har du frågat Emily? -Jag frågar dig.
Svara ärligt.
Emily är en toppentjej.
Det kunde ha blivit nåt mellan oss, men…
Jag hade flickvän och var inte uppriktig mot henne.
-Om du varit det? -Det spelar ingen roll.
Det är över. Vi är vänner.
Som vän är jag glad
att hon är med en bra kille.
Hej. Har jag missat nåt?
Inget, älskling. Inget alls.
Bonsoir, Belleville.
Lyssnar nån?
Då märker de inte om du tappar rösten.
-Vad bra. -Ja.
Okej.
Vilken bra låt.
Snyggt!
Et voilà.
Enligt banken görs överföringen imorgon bitti.
För ditt nya liv.
Och för Laurent G.
Nu är restaurangen din.
Vi startade den. Du är en del av den.
I tankarna.
Men nu äger du den.
Som det sig bör.
Tack för att du kom så snabbt för att ordna det.
Självklart.
Jag är stolt över dig.
Och jag är alltid glad att få komma till Paris.
Du hatar stan.
Inte allt.
Jag funderar på att stanna i några dar.
Vi kanske kan gå och dansa.
Jag gillar att dansa med dig.
Du har nog gott om danspartners i St Tropez.
Snart ber du mig om skilsmässa.
Det räcker med administrativa grejer för den här gången.
Precis.
För dig.
För oss.
Som alltid ställer upp för varandra, i alla lägen.
För oss.
Bonjour, bienvenue.
Tack för att ni kommit.
På visningen kommer ni att få se underkläder som folk tycker man ska dölja.
Vi känner att vi måste framhäva våra kroppar,
men vi får inte prata om det.
Men den här kollektionen ska synas.
Den här kollektionen ska göra väsen av sig!
Jag vill välkomna
en god vän och mentor
som lärt mig allt jag sen tvingats försöka glömma
för att skapa kollektionen.
Han är här med oss.
Pierre Cadault.
Pierre? Var är du?
Vad fan pågår? Det står inte på programmet.
Din praktfulla bitch.
Länge leve Kungen!
Nu när det är över, mesdames et messieurs,
Låt dem äta bakelser.
Bravo!
Det är sista gången du får ta med nån till min visning.
Om det är ditt sätt att tacka, så varsågod.
För övrigt så var det genialt.
Madeline Wheeler, Gilbert-gruppen.
Vilken show, särskilt mammakläderna.
Jag vill ha allt.
Hur blockerar jag den här pop-up:en?
Grégory måste träffa pressen så att de kan berömma honom ännu mer.
Självklart. D'accord.
Pierre, vilken otrolig entré.
Grattis.
Monsieur Cadault, vilken ära.
Je suis Madeline Wheeler, Gilbert Group.
Det är du säkert.
Jag borde väl gratulera dig.
Vilket spektakel.
-Tack. -Merci.
Det är pampigare än allt ni gjort och nånsin kommer att göra för mig.
Vad menar du?
-Jag sparkar Savoir. -Vad?
Jag trodde att allt var bra. Du kom ju hit.
Cadault är ett franskt modehus.
Vi behöver fransk fingertoppskänsla för att lyckas.
Och det verkar inte finnas på Savoir längre.
Nej.
Får jag bjuda dig på middag?
Vi kan säkert komma överens.
Du kan prata hur mycket dålig franska du vill,
men vi kommer aldrig att förstå varandra.
Pierre Cadault har sparkat Savoir. Sa du inte att du talat med honom?
Jag övertygade honom att komma på visningen, som du ville.
Är det nån du ska skylla på, så är det dig själv.
Nu räcker det.
Jag har inget sagt, för Emily sa att du var värd besväret,
men din ständiga olydnad och respektlösa ton,
ja, nu räcker det.
Nu planerar jag in en kontroll av dig i Chicago.
Slösa inte tid på det.
Jag säger upp mig.
Vad?
-Vad? -Toppen.
Merci beaucoup. Du gör mitt jobb mycket enklare.
Byrån kommer att fungera bättre utan dig.
Byrån följer med mig.
Vad är det här?
-Vi slutar. -Allihop.
Se det som en fransk revolution.
Vänta, Sylvie.
Vad gör ni? Varför sa ni inget till mig?
Ta det inte personligt. Det här är affärer.
Alla övergav mig, utan att säga nåt.
Det är inte klokt.
Måste du anställa ny personal
eller kommer de att stänga Paris-kontoret?
Jag vet inte. Inget är bestämt.
Jag avskyr när det är så.
Jag är ledsen.
Det är inte ditt fel.
Jag är inte ledsen för det…
Det här är så dålig tajming.
Vadå?
Jag ville berätta det häromkvällen, men du var stressad för visningen.
Alfie, vad är det?
Mitt projekt här är klart.
Jag borde redan ha åkt till London.
Jag har dröjt mig kvar så länge jag kunnat.
Men du trivs ju inte här.
Jag vet.
Jag stannade för att jag ville…
Jag försökte avgöra…
Fan. Jag stannade för din skull.
Är det sant?
Jag vill se om vi
har en framtid.
Och jag tror det.
Det är bara en tågresa bort.
Du kan planera all logistik.
Varannan helg, scheman med olika färger.
Det vore kul att planera nåt i mitt liv.
Precis.
Så är det, gumman.
Ge mig en puss.
Em, är det du?
Hej, Mads. Ja, det är jag.
Kan du komma in på mitt kontor?
Hej. Vad tidigt du är här.
Bara enligt franska mått, och de ska vi göra oss av med.
De gjorde oss en tjänst när de slutade.
Inget avgångsvederlag och vi kan anställa ny personal.
Yngre, oerfarnare, billigare.
Bör vi inte kompensera deras erfarenhet?
Vi har en stor kundbas.
Jag vill inte ha egensinniga chefer
som måste bli av med tio års dåliga vanor.
Jag behöver lera
som jag kan forma till det jag vill.
Det är enklare när de är unga.
-Som jag? -Precis. Du är min lilla Terminator.
Jag behöver fler som du, men inte för många. Vi hjälps åt.
Vi gör en organisationsplan. Skriv ner det här.
Okej.
Det är under din löneklass.
Jag behöver bara lite administrativ hjälp innan vi kommer igång.
Sen åker vi hem till Chicago och du blir befordrad.
Okej. Jag ska bara hämta block och penna.
Visst, men skynda dig.
Och kan jag få en kopp te, s'il vous plaît?
Visst.
SYLVIE: LEDIG FÖR LUNCH?
Emily, du kom!
Ja.
Men till vad? En arbetslöshetsfest?
Vem är arbetslös?
Ingen är arbetslös. Sätt dig.
Min man köpte min andel av klubben.
Med de pengarna ska jag starta en ny firma.
Jag förstår inte.
Behöver du inte kunder och ett kontor?
Och kunder?
Häll upp vin innan huvudet exploderar.
Vi letar kontor, men vad gäller kunder
så har vi pratat med flera och alla går över till oss.
Vi har Pierre Cadault,
och så Grégory Elliot Duprée som går över på ett villkor.
Vilket då?
-Får jag säga det? -S'il te plaît, Luc.
Han vill ha dig. Vi vill ha dig.
Kunde ni inte ha sagt det tidigare?
I så fall skulle du ha försökt ordna upp allt.
Med tanke på miraklet igår
kunde du ha lyckats.
Du är jättebra på ditt jobb.
Hon är bäst.
Hon är okej. Lugna dig.
Så du får stanna i Paris längre än du tänkt.
Jag vet att du har ett liv i Chicago, men vi erbjuder dig ett liv här.
Ta god tid på dig. Tänk efter.
Tänk att ni vill ha mig med.
Alltså…
Jag trodde inte ni gillade mig.
Som sagt, det är inget personligt. Bara affärer.
-Vad ska du göra? -Jag vet vad jag borde göra.
Hålla mig till planen, vara Madelines lydiga soldat
och bli befordrad i Chicago.
Det som jag siktat på i hela mitt vuxna liv.
-Låter som ett lätt beslut. -Så varför kan jag inte bestämma mig?
Jag brukade veta vad jag ville.
Jag ville det jag borde vilja.
Sedan jag flyttade till Paris
har mitt liv varit kaotiskt, dramatiskt och komplicerat.
Och fantastiskt och vackert också.
Jag borde vilja åka hem, men…
Men du har ett liv här.
Vilken röra.
Jag var inte så här tidigare.
I Chicago hade jag en plan för livet och karriären
och jag blev inte kär i kompisars killar.
-Sa du kär? -Jag menade inte det.
Men du sa det.
Är du fortfarande kär i Gabriel?
Han är inget alternativ. Jag lovade.
Du kan inte fatta ett viktigt beslut
baserat på en barnslig pakt.
Alfie, då?
Det är svårt med distansförhållanden, men med honom är allt lätt.
Varför tänker jag ens på nån annan?
För att nån sa att du inte fick.
Om du inte berättar för honom vad du känner
så kommer du aldrig att få veta.
-Det är inte rätt. -Jag borde inte.
Säg inte "borde" hela tiden.
Tänk på vad du själv vill.
Försök inte göra alla andra nöjda.
Det är inte bara ett kul år utomlands längre.
Det här är ditt liv.
Emily, hej.
Har det hänt nåt?
Jag tror att jag ska stanna i Paris.
-Hur länge? -Jag vet inte.
För alltid, kanske. När jag kom
var Paris en kul avstickare, en bra berättelse,
men avstickaren har blivit mitt hem.
Mitt liv är här nu.
Mina vänner, min karriär och… du.
Jag vill säga…
Jag vill säga det här innan jag fegar ur.
När jag sa att jag inte kunde vara med dig berodde det inte
på Alfie.
Gabriel, jag…
Jag har gjort plats, men vi behöver en garderob till.
Emily, hej.
Jag visste inte att du var här.
Har han berättat?
Gabriel bad mig flytta in.
Oj!
Så ni är tillsammans.
Ja, vi ville berätta det. Det bara hände.
Vad kul.
Grannar.
Jaha, då ses vi snart.
Hej, Sylvie, det är jag.
Jag har bestämt mig.
Undertexter: Gabriella Ekbom