Això és al·lucinant.
Mira, tot i que aquest viatge ha estat un caos,
trobaré a faltar tot això quan tornem a Chicago.
D'això volia parlar amb tu.
Jo no tornaré.
Com dius?
I tant que tornaràs.
Si tens la vida muntada a Chicago:
els amics, la feina.
De fet, he acceptat una feina en una empresa francesa.
Què dius, ara?
Però si no saps parlar francès.
No t'ofenguis,
qui és tan estúpid per contractar-te a París?
Bonsoir, Madeline.
És conya, oi?
No pas, és ben cert.
No pot ser cert.
Emily?
Digues-li-ho.
Emily.
Pensa-ho bé.
Pensa per tu mateixa.
Vols renunciar a tot allò pel que t'has esforçat?
És la teva vida, no la seva.
No pots confiar en ella.
Has de triar.
Doncs…
Emily!
Desperta!
Madeline…
Madeline, és la decisió més difícil que he hagut de prendre mai.
Has fet moltes coses per mi i t'ho agraeixo moltíssim.
És que això ho he de fer.
Som a París!
No, Emily!
Em trobo malament.
Ha estat la meva mentora molts anys. I ara…
No suporto decebre algú.
Fa anys que decebo els meus pares. T'hi acostumes.
Ve la nova veïna. Sigues simpàtica.
Hola!
- Bonjour, veïna. Ça va? - Bonjour, veïna.
Molt bé.
Vinc a buscar croissants per en Gabriel.
T'hi acabes de mudar i ja ets la seva serventa.
Mindy.
No em fa res. A més, sempre m'ho agraeix amb ganes.
- Fantàstic. - Que bé.
Per cert, la Sylvie ha trucat ma mare
perquè traslladi Champère a una nova agència.
Què passa?
Perdona tot plegat. Avui aclariré les coses.
D'acord, cap problema. Champère anirà amb tu on vagis.
Et soc lleial, Emily.
Gràcies.
M'encanta aquest serrell. Molt chic.
Adeu, noies. Que tingueu un bon dia.
- Adeu. - Adeu.
Canvi de plans:
pacta amb ella no explicar-ho a la Madeline
i et faran fora segur.
No tornem a parlar d'aquell pacte!
Au, va, si faig broma, Em.
Ara em centro en l'Alfie.
Tot i que torna a Londres,
estem mirant com fer-ho funcionar.
Què heu de mirar?
Només has de tenir controlat l'Eurail i les anticonceptives.
Prens pastilles, oi?
- És clar. - Bé.
Emily, per fi!
He trobat Fritos a França. Són del mercat negre.
Ets una crac.
No. Podem parlar?
Sí, però espavila, que tenim una reunió.
- Ah, sí? - Sí, som-hi.
Els clients han de saber que estan en bones mans,
tot i que els francesos ens han deixat penjades.
Ajuda'm a evitar una desbandada. Vinga.
Però és que no puc esperar.
Bonjour.
- Hola. - Bonjour, Emily.
Bonjour.
Quina sorpresa.
Antoine, has creat una marca exclusiva i selecta,
però l'antic règim no podia fer-te arribar gaire lluny.
Ha arribat l'hora de pujar de categoria Maison Lavaux.
I Gabriel, pel restaurant, ja toca dir la paraula màgica:
franquícia.
Som aquí per fer realitat tots els vostres somnis.
I quant costaran, els somnis?
Guanyaràs tants diners,
que la tarifa serà una minúcia.
Ja.
Com s'ho faran dues estatunidenques per vendre articles de luxe a França?
Estem a punt d'incorporar nous treballadors francesos
i ens assegurarem que la transició va com una seda
abans de tornar als Estats Units.
No et quedes aquí?
Encara estem decidint-ho tot.
Però no afectarà la nostra relació.
Com a agència de màrqueting.
Exacte.
En aquesta feina, les relacions són clau
i la de l'Emily amb vosaltres és sòlida.
Segur que sabeu tot el que us pot fer.
Madeline, volia…
Molt bé, els hem convençut.
Tens el xef besant-te els peus.
Això no és pas veritat.
Dic el que he vist.
Vull parlar amb tu.
No. Jo vull parlar amb tu. Jo primera.
Em, la manera en què t'has implicat
em fa sentir orgullosa.
Tan bon punt vas entrar al meu despatx a Chicago
vaig saber que eres molt especial.
Em va fer molta il·lusió ser la teva mentora, empoderar-te
perquè empoderis la següent generació de dones.
Ai, mare. Això són les hormones.
Perdona.
Però tan orgullosa…
És aviat i ja et reclamen. En Doug?
DOUG TRUCADA
No sabia que parlàveu.
Fa mesos que no. S'ha equivocat segur.
O veu què va deixar escapar.
Just quan ens preparem per tornar. Podria ser cosa del destí.
Segur que no.
Ja ho veurem.
Tinc una reunió i una visita al metge, per tant ja no ens veurem.
Els currículums francesos arribaran al teu correu,
repassa-te'ls i concerta entrevistes…
ben aviat. Adeu!
JULIEN LA SYLVIE PREGUNTA PER TU
Doug, deixa d'equivocar-te.
Em, no m'he equivocat. Et volia trucar de debò.
Per què?
Tinc una notícia professional.
Estàs parlant amb el subdirector de Col·laboració Mundial de McDonald's.
Has dit "mundial"?
Perquè no has trepitjat ni Canadà.
Ja, és el millor.
Soc en una multinacional a Chicago. No he ni de fer transbord.
La feina dels meus somnis!
Felicitats! És el que et mereixes.
Moltes gràcies.
Però també és una bona notícia per a tu, perquè atenció:
McDonald's busca una agència de màrqueting de França
per llançar la McBaguette.
Seria un client important.
Molt i amb una comissió espectacular. Ho has de fer tu.
Ho clavaràs.
T'he enviat les dades del meu cap. Demà serà a París.
Tothom voldrà seduir-lo, però ho he deixat preparat per a tu.
Gràcies, Doug.
Ho sento. Pardon.
Emily, bonjour.
Què hi ha?
No tenim oficines, no tenim nom per a l'agència
i no tindrem tants clients com crèiem.
Amb això us puc ajudar.
Per fi arribes, Emily.
Ja dubtava si volies treballar aquí.
Què? És clar que vull treballar aquí.
M'encanta formar part de l'agència que no sabem com es diu.
Ens pots ajudar a triar nom. A mi m'agrada Usine d'Insolence.
És "agència descarada".
No, ha de ser més èpic, com les Gardiens de la Porte.
Els Guardes de la Porta.
Semblem de Marvel.
Prou de suggerir més noms horribles, avui.
Necessito que em trobis un client nou i modern,
de luxe, que acompanyi el nostre debut.
El tinc.
McDonald's.
Busquen una agència francesa
per llançar la McBaguette.
Mais oui, els arcs daurats.
Emily, les úniques baguettes que vull són diamants.
Com va amb Boucheron?
Julien. Le…
Gairebé està preparat
- i concretarem data. - Molt bé.
T'ho hauries de repensar.
És un client molt important i paga molt bé.
Ja t'he sentit, Emily.
Ara ens hem d'assegurar que els clients de Savoir ens segueixen.
Bonjour, monsieur.
Benvingut al següent capítol de la nostra col·laboració extraordinària.
Senyores i senyors.
Emily.
Sí, el que ella ha dit.
Gràcies per no dir res, encara…
Tanteges el terreny?
Busques la millor opció?
Com nosaltres.
Ei, no estic fent això. M'he compromès amb la Sylvie.
Tens molt de talent,
però la Sylvie només es preocupa d'una cosa:
ella mateixa.
Jo de tu m'ho pensaria bé.
He d'anar al despatx.
Bonne journée.
Estàs bé, Emily?
- Què t'has fet al cabell? - Només és serrell!
A vegades ens fem serrell i tot va bé!
Perdona, és que…
He intentat plegar de Savoir
i he presentat McDonald's com a client de luxe.
Així que no, no estic bé.
No és tan mala idea.
No cal que t'hi esforcis.
Has trepitjat un McDonald's aquí?
No. Per?
Vine, anem a dinar.
- Ostres. - Passa tu primer.
Merci.
És tot molt elegant. No hi ha monstres ni en Hamburglar.
Què és en Hamburglar?
Res important.
Segueix sent el McDonald's, però adaptat a la cultura francesa.
Em recorda algú.
M'al·lucina que un xef en sigui client habitual.
Tampoc hi vinc cada dia.
És el que anomenem "un petit plaisir".
Un petit…
Caprici.
Plaer.
O un luxe.
Veus? Ho saps vendre.
Has de decidir per a qui treballes.
Vaig escollir la Sylvie.
Però quan he volgut dir a la Madeline que plegava…
No he pogut.
Potser no volies.
Has tingut l'oportunitat de dir-li què volies i no ho has fet.
Pel que fa a l'altre dia…
Et voldria dir tantes coses…
Emily, no podem seguir així.
Tots dos tenim parella.
- Ho sé. - I l'Alfie és bon tio.
Em cau bé.
I m'agrada per a tu.
I a mi.
És complicat.
Demà a la nit se'n torna a Londres.
Hauria d'haver-li preparat alguna cosa, però tot ha estat un caos.
Potser us podria reservar unes quantes taules al restaurant.
Demà al vespre a les vuit?
Ho faries per mi?
I per mi. Va marcar tres gols la setmana passada.
Gràcies.
Per tot.
No es mereixen. Els amics hi som per a això.
Tinc els missatges privats que exploten des del concert.
Va, ajuda'm a triar-ne un. O dos. Tres com a màxim.
Mare meva!
T'envien fotos així per Instagram?
Tot és una app per lligar si t'ho proposes.
Per això encara conservo el Facebook.
Gràcies. Ens veiem llavors, doncs.
Visca!
Hola! A què ha vingut això?
Pel concert que tenim avui.
Com?
Sí, el gerent de La Trompette Bleue, un local de jazz fantàstic,
ens ha vist en vídeo.
Ens ha convidat a actuar-hi.
- Ho dius de debò? - Sí!
- Tocarem en un local de jazz. Visca! - Un local de jazz!
Escollir. Jo escullo, tu esculls, ell escull,
nosaltres escollim, vosaltres escolliu, ells escullen.
Molt bé.
Qui és capaç de traduir això?
Emily?
No triar segueix essent una tria?
Magnifique.
Però què vol dir?
Com t'explico l'existencialisme?
Et sona Sartre?
Creia que els humans estem condemnats a escollir
per definir-nos en un món absurd sense normes.
No triar té conseqüències, per tant, és escollir.
Però com saps que esculls bé?
Per a ell no hi havia bé o malament, tries amb convicció i vius la vida.
Això no ajuda gens.
Ningú ha dit que l'existencialisme ajudi.
L'existencialisme?
Creia que això era Francès 1.
Perdó. Volia dir francès un.
Bonjour. Vens a classe?
Només em cal una firmeta.
T'hauràs d'esperar a acabar la classe.
Ja. No em fa res esperar.
És mentida.
No em cal cap firma.
Quan acabin aquests, saludaran i us presentaran.
- Teniu 20 minuts. - Entesos.
Gràcies per l'oportunitat.
I si li agrada, podem tocar en qualsevol moment,
per a substitucions o de forma habitual.
Fem avui i ja veurem com va, d'acord?
Bonne chance.
- Estàs bé? - No faràs com al programa xinès, oi?
Estaré bé.
Si no, només m'has de mirar.
Tants petons i cap és per l'Étienne.
Tinc dos amors:
el meu país i París.
Ells sempre fan
que el meu cor somrigui.
Manhattan és preciós
Va, digues: què t'amoïna, Cooper?
No ho sé ni jo.
La Madeline em matarà
quan sàpiga que marxo amb la Sylvie.
I la Sylvie em matarà
quan sàpiga que no he plegat.
Volia dir en relació a nosaltres.
És clar. Perdona.
És que marxo demà.
I he pensat que podríem planificar
quan ens tornarem a veure.
No m'he pogut ni mirar l'agenda encara.
Les agendes, en plural.
Estic treballant a dos llocs a la vegada.
I volen aniquilar-se entre sí. De bojos.
M'he de decidir.
Entenc que és molt estressant.
Per tant…
Podries venir al pis i t'ho faig oblidar.
Em sembla un pla fantàstic,
però m'he de preparar una presentació
o la Sylvie no aconseguirà el client
i llavors sí que em matarà.
Això si la Madeline no ho fa quan li ho digui.
Però…
Et faré una festa de comiat demà a la nit.
En Gabriel ens guarda unes taules.
Que bé.
Però creia que seríem tu i jo…
És que tothom vol acomiadar-se de tu.
Has causat sensació a la ciutat,
tot i que no la suportis.
Això no és pas veritat.
Té coses que m'agraden.
Per exemple…
això.
I…
això.
MADELINE TRUCADA ENTRANT
Mira.
La rebutjo.
Guardo el mòbil.
Molt bé.
Per on anàvem?
Manhattan és preciós,
però quin sentit té negar
quina és la ciutat que em captiva?
És París, París sencera.
Com ha anat el primer dia?
Prou bé.
Heu trobat oficines?
No encara.
Heu triat el nom?
Prou de parlar de la feina.
Però què…?
Sabia que havien entrat aquí.
Sylvie…
Mira que els he dit que estava prohibit, però…
Has dit que prou de parlar de la feina.
És París, París sencera.
Veure-la un dia
és el preciós somni que tinc.
Tinc dos amors:
el meu país
i París.
Ei, ostres, encara estàs desperta?
Hola. Com ha anat?
Com una seda.
Com sempre m'havia imaginat.
Fantàstic.
Sento no haver-hi anat.
Tranquil·la, era amb poc marge.
Esperem que acabi essent més permanent.
Quan ho sigui, vindré.
A primera fila, t'ho prometo.
Espera, no és molt tard perquè estiguis aquí?
Repasso currículums per la Madeline
i preparo una presentació per la Sylvie.
Què? Què dius que fas?
Estic amb la Sylvie,
però no puc deixar la Mads amb el cul a l'aire.
El cul a l'aire? Si té més roba que tu.
Escolta, saben que jugues a dues bandes?
És clar que no.
No. Tota la vida he sigut una persona pràctica,
I prenc una decisió romàntica i em surt el tret per la culata.
Parlem de feina o d'en Gabriel?
No parlem pas d'en Gabriel.
- No, no… Bé… - Mai més.
París. Aquesta era la decisió romàntica.
Potser no soc gaire realista, però crec que ho puc arreglar.
Puc treballar per la Mads fins que contracti gent
mentre ajudo la Sylvie a muntar l'agència.
No sense ansiolítics.
Ei! I amb l'Alfie què?
L'he vist al vespre. Demà li farem una festa.
"Farem"'? Qui?
En Gabriel i jo.
Creia que ja no parlaríem d'ell.
En Gabriel, com a amic meu, i jo
farem una festa per a l'Alfie, el meu nòvio, al restaurant.
M'estàs marejant i ja em mareja prou el xampany.
Creia que havia deixat clar que quedava prohibit menjar aquí
i buscar aquest client.
Sí, però no volia que cometessis un McError
abans de veure el producte.
Coneixes el mercat francès millor que ningú
i sabeu com fer adaptar un estatunidenca.
Vols tenir un client vistós quan inauguris l'agència.
Mira-ho com un petit plaisir, un petit luxe.
La McBaguette és una idea,
però no oblidem les baguettes de diamants que tant t'agraden.
Luc, ensenya-li la presentació.
Encara no està acabada.
I el client de l'Emily serà a la ciutat molts pocs dies.
Ens hi reunirem.
Convida'l avui a sopar.
Avui?
Si no tens res més important.
Li faig una festa de comiat al meu nòvio.
- Però ho puc fer tot. - Vine.
Revisem la presentació.
Julien, fes una reserva
per a les vuit, al Jules Verne de la torre Eiffel.
Als estatunidencs els encanta.
- La torre Eiffel? - Ho veus?
De seguida.
Es pot saber a què jugueu tu i la Sylvie?
McDonald's no és prou bo per a tu? Bé que t'has menjat la McBaguette.
Avui he fet exercici i ja saps què vull dir.
I la presentació per a Boucheron?
- Tinc l'ordinador a Savoir. - Què?
És un botí de guerra, ara. I crec que no vaig fer-ne cap còpia al núvol.
No me'n refio, del núvol.
Has d'anar a buscar-lo!
En terra enemiga? La Madeline em farà arrestar per violació de domicili.
Què creus que farà la Sylvie
quan sàpiga que has perdut els arxius dels clients?
Tens raó.
Almenys la Madeleine no em pot perseguir.
Per què avui tothom està idiotitzat?
Hola, Madeline, com va tot?
Què hi fas, aquí?
He vingut a buscar coses personals que em vaig deixar.
Organitzeu una rebel·lió però no recollir, eh?
Agafa-ho tot i ves-te'n. Estic enfeinada.
Madeline, sento haver-te deixat tota sola.
No ho sents. I no estic sola, estic amb l'Emily.
No, l'Emily ha marxat també.
No, l'Emily treballa a distància avui perquè no es troba bé.
Treballa a l'agència de la Sylvie.
És clar.
- L'agència de la Sylvie. - Exacte.
Ara treballa en la presentació de la McBaguette.
Els seus contactes de Chicago hi han ajudat molt.
Fabulosos.
I ens reunirem aquesta nit amb el representant de McDonald's.
Feu una presentació per McDonald's.
Perdona, és veritat, ja ho sabia.
M'encantaria enviar una ampolla gran de xampany a la taula,
per desitjar bona sort a l'Emily.
És molt generós per part teva.
I ara, si s'ho ha guanyat.
On serà el sopar?
Estàs bé?
Què?
I tant que sí.
Estava tenint un déjà vu.
També una mica d'angoixa existencial.
He hagut de prendre moltes decisions vitals.
Sí, et volia preguntar com s'ho va prendre la Madeline.
Estic segura que no va ser fàcil.
Bé…
Era la teva mentora.
Tot i que no tenim el mateix estil,
espero que amb el temps també m'ho consideris.
Gràcies.
Per a mi és important.
Si a tu et va bé, a mi també.
Som al mateix vaixell, oi?
Sé que triant-me a mi fas un salt mortal.
Ha arribat el client.
Què li passa?
Res.
Estic bé. Tot va bé.
Anem a seduir-lo a l'estil de Chicago.
Ves a saber què vol dir.
Hola.
Ja ha arribat.
Us convido a la primera ronda.
- No, convidem nosaltres. - Merci, reina.
- Hi és, l'Emily? - Ara vindrà.
S'ha endarrerit a la feina.
Sí, de seguida arribarà. T'adora.
Ja.
Perdoneu, he de respondre.
I jo he d'anar a la cuina.
Fes, fes, tio.
Et vull presentar algú.
Vine.
Antoine, ell és l'Alfie.
Alfie, enchanté.
Encantat, de debò.
L'Antoine té un regal per a tu.
Un detall de Maison Lavaux.
L'Emily recordava quin et va agradar a la festa Labo Lavo.
Gràcies. Fa una olor espectacular.
Gràcies. Que bé que t'agradi.
Amb tots els respectes,
per què no es coneix Maison Lavaux fora d'aquí?
Som exclusius.
m'he plantejat la comercialització massiva,
però costa créixer i ser independents.
I la legislació fiscal no ens ajuda gens.
Ja ho sé.
Però es pot d'eludir el sistema.
De debò. M'he passat tot l'any estudiant-me'l.
El banc de Londres ha finançat empreses franceses
que no podien capitalitzar-se aquí.
- Què vols beure? - Un whisky sol.
Que en siguin dos.
Perdó, hi ha molt de soroll. Em sent?
Sí, i tant.
T'ho vas passar bé a l'escenari?
Sí, va ser fantàstic.
Què et semblaria fer-ho de forma habitual?
- Mare meva, de debò? - Sí.
El públic va quedar impressionat i jo també.
Ostres, als nois els encantarà.
Això només t'ho oferim a tu.
Els teus músics son bons, però ja tenim banda.
Quina merda.
Què has dit?
Que quina pena. M'ho hauré de pensar. Va bé?
I tant. Respon tan aviat com puguis.
- Ei, hola. Heu arribat! - Mindy.
- Hola, reina. - Amor.
La part bona és que als francesos els agrada força el McDonald.
Per a ells és un petit luxe.
Per això havíem pensat una campanya d'estil elegant i retro.
Coneix "S Wonderful", de Gershwin?
Per descomptat.
Va ser el primer estatunidenc a París i és perfecta.
Però canviaríem la lletra de la cançó
per McWonderful, McMeravellós, McParadís…
- McBaguette. - Exactement.
He de dir que m'encanta.
I a nosaltres també.
En Doug va dir que seríeu l'equip perfecte i tenia raó.
Perdoneu.
Scott Thomas, enchantée. Madeline Wheeler, directora de Savoir,
l'empresa amb la que s'havia de reunir.
Creia que era ella la directora.
Ella ja no hi treballa.
I aquesta altra sembla que pateix la síndrome d'Estocolm.
Madeline, espera…
L'Emily em va dur a mi el client.
No pot ser, perquè treballa per a mi.
O potser no sé alguna cosa.
No vas plegar.
Pretenia fer-ho.
Però està sola i embarassada en un país estranger.
Volia treballar per a les dues fins…
Fins que què? M'abandonessis? T'he guiat professionalment sempre.
Com has pogut?
Pipí.
Espera. No.
Ai, mare.
He trencat aigües.
Sí, sobre les meves sabates.
Bé, diguem que ja no m'encanta gaire.
Porteu-la a l'hospital estatunidenc de Neuilly.
Madeline, estàs en bones mans. Tot anirà bé.
L'acompanyo. Mads, jo vinc amb tu.
Res de Mads. No et puc ni mirar a la cara!
Perdó.
Aquesta era la teva angoixa existencial, oi?
O volies tenir-ho tot?
Propi dels estatunidencs.
De debò que volia treballar amb tu. Però la cosa es va complicar tant…
Tranquil·la, t'ho simplifico.
Estàs acomiadada.
MINDY TIA, VENS O QUÈ?
Hola. Ai, Alfie. Ho sento moltíssim.
La Madeline va de part, la Sylvie m'ha acomiadat
i no trobava cap taxi.
Emily, para.
Ho entenc. Sé que la feina és molt important per a tu.
No sabia que més que nosaltres.
No. Per a mi tu ets molt important.
Ah, sí?
Quan vindràs a Londres, doncs?
Encara no ho he decidit.
Jo crec que sí.
No, on vas? Au, va.
Què deien els francesos?
Allò d'en Sartre.
No escollir segueix essent una tria.
Espera…
Si us plau… Podem parlar-ne?
Ho sento moltíssim.
Adeu-siau, Cooper.
Subtítols: Cristina Riera Carro