Alfie!
Cooper!
Què hi fas, aquí?
Sabia que m'enyoraves i no volia fer-te esperar.
Tu sempre pensant en mi.
Com ha anat? S'ho ha passat bé, la mama?
Sí, ha estat bé.
Podríem haver fet una videotrucada. Li podria haver dit "felicitats".
Bé, és que no voldria que els coneguessis així.
I què els has explicat de mi, doncs?
Doncs que… Bé…
No m'ho puc creure! No els has parlat de mi, oi?
No encara, però amb mi és normal.
No presento ningú amb qui surti a la família de seguida.
Ja m'han picat els dits.
Què vols dir? Que no confies en mi?
Emily, et prometo que no té res a veure amb tu.
Soc jo.
Escolta, tinc una reunió amb l'Antoine.
En parlem després?
Sí, t'asseguro que en parlarem després.
Puc fer-te un petó ja?
No vull ser com les parelles
que passen més temps analitzant la relació que gaudint-la.
Ai, no. No m'agraden. Que pesades.
PODEM REUNIR-NOS? ÉS IMPORTANT ENVIAT A ANTOINE
Me n'he d'anar a Orly. Encara perdré el vol.
Però si acabes d'arribar.
Tenim dos actes importants al local. Acompanya-m'hi.
Farem una festa espectacular.
Tinc una empresa que em reclama.
I últimament no és gens fàcil.
Jo també tinc una empresa.
Esperava que m'acompanyessis a una estrena a l'òpera demà.
Saps per què ens va tan bé?
Perquè estem junts i alhora seguim fent el que volem.
No has de venir a Sant Tropetz.
I tu no has de venir a l'òpera.
Exactament.
Hauríem de gaudir tant com puguem.
La vida és curta.
Hauries d'anar tirant si vols agafar l'avió.
Hem d'elevar el restaurant.
I què suposaria?
Suposaria pujar el llistó amb tot, també les postres.
- Em cal un pastisser. - Fas unes postres excel·lents.
No són prou bones.
Els pastissers són cars.
És el que costa una estrella Michelin.
Una estrella Michelin? Que estàs somiant?
Doncs sí, somio en gran.
Però el restaurant ja és famós.
Vull que sigui fantàstic.
Per cert… També vull un augment de sou.
Tot just començo a recuperar la inversió.
Ara no és el moment.
M'han fet una altra oferta: més diners i oportunitats.
Seria anar enrere. Tens un restaurant propi.
És teu. Hi ha la teva marca fora, no el meu nom.
Per què no faig números i veiem què podem fer?
Entesos.
Però no prometo res.
He de marxar.
Quina benvinguda, tio.
Ho sento.
- Gràcies per ajudar-me. - Sí, bé.
Ara que no hi és el cap,
em vols dir a què ve tot això de cop i volta?
No diràs res, oi?
No, és clar.
Ens encanta el que feu per d'altres
i ens fa il·lusió veure què ens heu preparat.
Sí, i som molt fans de la marca.
Exacte.
Volem fer èmfasi en l'amor entre Ami Paris i la ciutat que l'ha vist néixer.
La campanya és un homenatge a l'amor a l'estil parisenc.
I acabarà amb una petició de mà sorpresa en directe per l'Instagram d'Ami.
És sensacional.
I molt romàntic.
Quan podem trobar la parella?
Treballarem amb els terminis que calgui.
I tant, però a més de buscar, haurem d'investigar-los.
Representaran la marca.
A més, s'ha d'estar segur que això és el que volen els dos,
perquè un podria estar implicat
però l'altre potser amaga la relació.
Bé, són coses que hem de pensar
perquè no ens espifiïn la campanya.
Però no ho faran, t'ho asseguro.
Trobarem la parella perfecta
i farem que sigui tot un èxit.
La família de l'Alfie no sap res de mi
perquè no sap si pot confiar en mi.
No t'ofenguis, però has estat "ara sí, ara no" amb ell.
Però ha plogut molt.
Per confiar cal temps.
Hauràs d'esperar i ser pacient.
Tens raó.
No em fa cap gràcia, però tens raó.
I com estàs tu amb en Nicolas?
Encara va cada nit a La Trompette Bleue a veure't?
A partir de demà ja no.
- M'han cancel·lat l'espectacle. - Per què?
Faran una cosa de l'estil de Crazy Horse.
Completament nu.
Ostres…
Prou despullada em sento quan canto, així que adeu.
Em sembla fatal.
I jo aquí queixant-me de l'Alfie.
Per què no has dit res?
No passa res. M'ho van dir ahir, així que…
Ja ho he processat amb en Nicolas.
M'ha ajudat molt.
Ara que l'Alfie és aquí, podem anar a prendre una copa els quatre.
Si a en Nico vol.
No em deu voler veure després d'allò amb Cadault.
Home, vas fer-ho a traïció.
I per mi també ho va ser.
Emily, em vas posar en un compromís,
perquè la meva millor amiga
va humiliar el meu nòvio davant del seu pare
i saps que sempre et recolzo,
però vaig sentir que triaves la feina abans que jo.
T'entenc. I ho sento moltíssim.
I tens raó. T'hauria d'haver avisat,
però tot va sortir de mare molt ràpid.
Ja. En Nicolas m'ha organitzat una festa demà
després de l'última actuació.
Vols venir i veiem si podem passar pàgina?
I tant que vindré. I l'Alfie també.
Encara que em mantingui en secret.
Mentre el que feu en secret t'agradi…
Cap problema.
ISABELLE: M'ENCANTA L'ÒPERA PERÒ TINC UN COMPROMÍS. MERCI!
LAURENT: NO HI SOC, HO SENTO.
Què passa?
No, res.
És que tinc una entrada per a l'òpera, però…
Vas a l'estrena de Les noces de Figaro?
És la meva òpera preferida!
Quina història! Quines àries!
Vols acompanyar-m'hi?
I tant! M'encantaria!
M'emprovaré l'esmòquing quan arribi a casa.
No me'l poso des de l'enterrament del pare però em deu anar bé.
Moltes gràcies, Sylvie, de debò.
Què et semblen aquests?
És per a una marca de moda
que vol una petició de mà espontània i en directe,
però ha de ser sorpresa per a qui li demanen.
Entesos…
Però qui és tan estúpid per voler exposar la seva vida així?
Qui vulgui guanyar molts diners.
Dels meus, doncs.
Hi ha espais de coworking a París amb més bona llum que la barra.
Estem prenent una copa. Però és que tinc una crisi.
L'Emily té un client disposat a pagar molts diners
a algú que demani per casar-se…
Per no sé quina campanya?
Tu saps on pot trobar una parella que ho vulgui?
Què és tot això? Què no m'heu explicat?
No és res, una cosa sobre mi i la Camille.
Ostres, creia que ja estàveu bé.
Exacte. I vull demanar-li que es casi amb mi.
Bingo!
Tu ja ho sabies?
M'ho ha dit aquesta tarda.
Ostres, però… que ràpid.
Felicitats! Me n'alegro molt per tu.
No li he dit encara. Ella no ho sap.
Doncs serà una gran sorpresa.
Espero que de les bones.
És la solució als teus problemes.
Tu necessites calés i tu vols una parella espectacular.
És clar que us hauríem d'investigar.
I trobar un lloc que a Ami li agradi
perquè es faci la petició en directe.
Segur que et sembla bé tot plegat?
Has d'estar gairebé segur que dirà que sí.
He de tornar a la cuina.
Pensa-t'ho, tio.
Per què no saltes d'alegria amb aquesta solució?
Creus que no tenen el "je ne sais quoi" per a la campanya…?
No, de fet crec que serien perfectes. Però és que…
Fa poc, en Gabriel em va dir que estaven en un punt mort
i que no sabia si trencarien. Així que…
Però a totes les parelles els passa.
I llavors o trenquen
o formalitzen les coses.
O t'hi impliques o ho deixes.
Sí, suposo que sí.
Segur que sap el que es fa.
Bé…
GABRIEL: UNA PETICIÓ DE MÀ AIXÍ
ÉS MOLT ESTATUNIDENCA
DONCS UNA EMPRESA FRANCESA ENS PAGA (I POTSER A TU)
MOLTS DINERS PER FER-LA. PERÒ DE DEBÒ: COM TU VULGUIS.
DONCS HAUREM DE MIRAR LLOCS ON FER-HO…
PODRIES DEMÀ AL MATÍ?
BIEN SÛR
D'ACORD
I GRÀCIES
BONA NIT
Avui fem una recerca inicial.
Només mirar, així que ho pots deixar si vols.
Per què hauria?
No, per res.
Bé, aquesta és la opció més cinematogràfica.
Un monument clàssic i bones vistes.
Potser faríem un pla picat perquè es vegi bé tota la ciutat de fons.
És preciós però… Està ple de turistes.
Sí, però és que és una icona.
Podríem controlar la gent.
Però no gaire, si no, no serà autèntic.
Sí! És clar que vull!
Mare meva! Ens casem!
Ens casem!
No ets la primera a qui se li acut.
Tranquil. Tinc més opcions.
El museu de la vida romàntica.
Què et sembla? És bonic, oi?
Queda molt bé a Instagram i hi ha molts quadres.
Sí, però a la Camille li agraden més les avantguardes.
Has llegit algun llibre de George Sand?
He sentit parlar d'ell.
És ella.
Llavors no.
L'estudiem a l'escola. Va ser una autora progressista
i subversiva que es vestia com un home
i no es comportava com ho havien de fer les dones.
Aquí posa que va abandonar el seu marit per una rebellion romantique.
Va tenir moltes aventures amb homes.
I amb dones.
Pensant-ho bé, potser no és tan romàntic, això.
Per què no?
Les relacions són complicades.
La passió empeny la gent a fer bogeries.
Potser no és el millor ambient per a la petició.
No sé què dir-te.
Només les dues persones saben què signifiquen l'una per l'altra.
Bé, tinc altres opcions.
Aquesta és la meva preferida.
El mur dels t'estimo.
Un cal·lígraf va recopilar 300 maneres de dir "t'estimo" en una llibreta
i llavors, amb un muralista, les va gravar en rajoles de lava.
Em pregunto per què lava.
Perquè és per sempre.
És preciós.
Simple, però molt emotiu.
Li encantarà.
Et puc fer una pregunta?
Què va passar amb la Camille quan va tornar
que de cop i volta t'hi vols casar?
Vam ser sincers l'un amb l'altra com mai.
Recordes el restaurant de la Provença?
Del xef amb fills.
Va ser com si estigués veient el meu futur i vull començar a encaminar-m'hi.
Ja va sent hora.
I els diners de la campanya m'hi ajudaran.
Doncs farem que et prometis.
Gràcies.
Per ser tan bona amiga.
Ho farem tant com calgui.
És de Las chicas de oro.
Les què?
És igual.
De res, amic meu.
Per a mi un entrecot amb amanida, si us plau.
Que ets graciós.
Quants cambrers coneixes així de guapos?
No és pas cosa teva.
Per què portes esmòquing a les 10 del matí?
Acompanyaré a la senyora Grateau a Les noces de Figaro.
I no tinc temps de passar abans per casa.
Mira, arriba la teva cita. Quina nit us espera.
Espero que estiguis tan emocionada com jo per aquesta nit.
Que bé sigueu aquí.
Tinc la parella perfecta:
en Gabriel i la Camille.
Un xef guapo
i una bellesa hipnòtica del món de l'art.
Emily, enhorabona.
Sí, enhorabona.
Puc preparar una presentació
si voleu reunir-vos amb la marca avui.
Sí, és clar. Com abans tanquem això, millor.
Perfecte.
Sylvie.
- Què? - Puc parlar amb tu?
Estic molt enfeinada.
Pot esperar a l'hora de dinar?
D'acord, serà més fàcil amb vi.
Genial! Fantàstic!
On dieu que dinarem?
Què passa?
M'encanta aquest lloc!
La presentació s'infravalora molt.
Parlant d'infravalorar…
Julien, si us plau, tranquil.
L'Emily m'ha robat el client,
és un voltor vestit amb top.
I no és el primer cop.
Entenc que estiguis frustrat…
Però no hi estàs d'acord.
Quan l'Emily guanya, hi guanyem tots.
Exacte.
Tots formem un mateix equip.
Em passes el pa?
L'Emily no és tan bona companya.
Els equips no funcionen si n'hi ha un que és un egoista!
Tinc més experiència i hi porto més anys. I parlo francès!
Entesos! Parlaré amb ella.
No vull dinar sentint queixes de l'Emily.
Quant més he de suportar?
Ostres, no!
Bé, jo estic molt enfeinada.
Em sap greu, però tinc altres coses a fer.
- Au revoir. - Sylvie…
Mira què has fet.
Mira-ho bé.
Bé…
En comptes d'un augment, l'Alfie té una proposta millor.
T'oferim que siguis soci.
D'acord. I això què implica, exactament?
Implica que rebràs beneficis
i formes part de la presa de decisions perquè en depèn el teu sou.
Com la contractació d'un pastisser, per exemple.
Si el restaurant té èxit, tu també.
- I si no… - Ho farà.
Sé que et deixaràs la pell per millorar-lo encara més.
I més perquè hi haurà el teu nom a la porta.
De debò?
Puc canviar-li el nom?
Serà el teu restaurant.
Jo en seré el soci capitalista.
I prou?
Més o menys.
Tu què en penses?
Pots apostar per tu o acceptar l'altra oferta.
Acceptes el tracte?
L'accepto. Gràcies, Antoine.
Hem de tornar al despatx, però t'enviarem els papers.
Surto de seguida.
Vaja, vaja, el teu propi restaurant.
Hauràs de rebutjar l'altra oferta.
Ai, sí.
Era…
Una mentida per negociar millor?
- Com ho has sabut? - Perquè et conec.
Tio, som col·legues.
No m'ho puc creure.
Doncs creu-t'ho. I posa't a treballar.
Au revoir, xef.
TENS LA TARDA LLIURE? HE DE DIR-TE UNA COSA
VAIG AL MUSEU D'ORSAY ENS TROBEM ALLÀ?
PERFECTE
Mare meva! És increïble.
Encara no m'ho crec.
Doncs jo sí.
T'has esforçat per aconseguir-ho.
Recordes que vam tenir una de les primeres cites aquí?
Començaves com a cuiner.
En aquell local horrible.
Que el xef era un imbècil.
- La pitjor feina. - Però estaves motivat.
Tenies molts somnis, recordes?
Recordo la cita. Em vas intimidar.
Jo?
Per què?
Ho sabies tot de cada obra.
No, eres tu qui no sabia res.
I ara ja hi vens tant com jo.
Què passa?
Camille.
Tenia molts somnis quan vaig venir aquí.
I no han fet més que créixer.
M'imagino la vida amb tu.
Jo també.
Casem-nos.
M'ho has tret de la boca.
Això és un "sí"?
Gràcies per venir amb tan poc marge.
Estem molt emocionats amb la parella que hem trobat.
Són chic i espectaculars.
De fet, m'està trucant ell.
Surto un moment.
Ei, va tot bé?
La Camille i jo ens hem promès.
Què? Què ha passat?
M'ho ha demanat ella i li he dit que sí.
Ho sento, espero que no t'arruïni gaire res.
No, no cal que et disculpis.
Me n'alegro molt.
Però estic amb un client, he de penjar.
D'acord. Adeu.
El mur dels t'estimo és una joia secreta de París.
Com el vostre logo,
s'amaga menys per a qui el sap trobar.
Qualsevol que reconegui la papalloneta
és algú molt elegant.
No és una papallona.
No?
Ara ho he vist! És un globus!
De tota manera, com deia…
Puc intervenir? És sobre la parella.
Com si et pogués fer callar.
Estan tan enamorats que no han pogut esperar.
I… Bé, doncs ja estan promesos.
- Què? - I han renunciat als calés?
Si de debò estàs enamorat, els diners no importen.
I això m'ha fet pensar si aquesta idea és tan romàntica com crèiem.
Estem intentant fabricar un moment que ha de ser espontani.
Potser tens raó.
Per tant, vull proposar un altra cosa.
Podem parlar un moment?
No, a veure què ha pensat.
Sí, a veure.
Posem l'èmfasi en la marca.
El logotip ja sembla un globus.
I si el convertim en un globus aerostàtic?
O més d'un.
Flotant per sobre del camp francès plens de parelles enamorades.
Seria preciós, una fantasia.
"L'amor es respira a l'aire".
Aquest podria ser l'eslògan.
M'encanta. Podem fer-ho aviat?
Haurem d'anar de pressa.
Molt de pressa.
Però crec que ho podrem fer.
Fantàstic.
"L'amor es respira a l'aire".
Sí, ja ho he pensat.
Però està bé "L'amor es respira a l'aire".
AGÈNCIA GRATEAU
Luc?
Jo?
Quin problema hi ha? Què passa?
Res, que he posat la camisa en remull després de dinar
i crec que està millor.
Però no prou.
És evident.
Ho veu tothom.
Aniré a casa corrents amb la bicicleta i em canviaré.
Però acabaré força suat, diria.
No acostumo a suar gaire, però si no em puc dutxar…
Em sacrifico per l'òpera.
Luc.
Ha estat un dia molt estressant i no em trobo bé.
Dubto molt que hi pugui anar.
No!
Em feia molta il·lusió anar a l'òpera.
I a mi, Luc.
- A més, he… Què? - Luc.
He de respondre. Te'n pots anar?
Maman? Va tot bé?
I tant, reina.
Truco per veure si et va tot bé a tu.
Sé que avui no és un dia fàcil.
Quin dia és avui?
No em diguis mentides.
Els aniversaris de noces costen quan la cosa està…
que no acaba de rutllar.
Maman, en Laurent i jo som casats, encara.
I ens veiem molt, últimament.
Quina meravella.
I què fareu aquesta nit?
Ell és al local a Sant Tropetz.
El dia del vostre aniversari.
Per què ho permets?
Jo me'n vaig a l'òpera, de fet.
Tan de bo t'hi pogués acompanyar.
Gràcies per trucar, maman.
T'estimo.
Adeu.
Soc del comitè de mecenes
i el meu acompanyant no ha pogut venir.
Es pot retornar?
Ho sento.
És massa tard perquè ho aprofiti algú.
Segur que és el que vols?
Què hi fas, aquí?
- Creies que havia oblidat el dia que és? - Sí.
Bé, sí.
Però quan me n'he recordat, he agafat un avió.
No vull obligar-te a fer res que no vulguis.
I t'ho agraeixo.
Però vull passar l'aniversari de noces amb la meva dona.
Ho has petat.
Avui ha estat sensacional.
Gràcies.
Els havia de recordar què han fet marxar.
Mindy! Ciao!
- Hola. - Has estat esplèndida.
No tinc ni idea de qui és.
En Nico s'ha passat amb els convidats.
Em feu un favor? Si algú vol conèixer-vos, aconseguiu que diguin el seu nom.
T'ajudarem.
Gràcies, t'estimo.
Crec que he de saludar aquesta candidata a miss.
- Fins després. - Tu pots.
Em pots anar a buscar una copa de rosat?
I tant, reina.
Nicolas.
- Hola. - Emily.
Bonsoir.
Tot això és fantàstic. Gràcies per organitzar-ho.
Va ser un cop dur per la Mindy
i em va semblar que una festa l'animaria.
Crec que els dos volem que sigui feliç.
I li agrades molt.
Sé que ara mateix no et dec caure gaire bé,
però espero que puguem passar pàgina
pel bé de la Mindy.
És clar, per a tu és fàcil.
A tu no et van humiliar davant de tota la teva família.
Saps com em vaig sentir?
No, no ho sé.
I ho sento, de debò.
Crec que no estàs llest per parlar-ne i no vull que la cosa empitjori,
així que fes-me seure ben lluny.
Bonsoir, bébé. Tothom s'està portant bé?
Sí, just li estava explicant…
Que la pobra Emily no es pot quedar.
Ai, no, què ha passat?
No, ho sento moltíssim.
T'ho anava a dir. L'Alfie té un sopar de feina.
I com que és amb Maison Lavaux, jo també.
No es va apuntar bé el dia i ja fem tard.
- Ho sento molt. - Tranquil·la. La feina és important.
Sí, però ho celebrem aviat, d'acord? Convido jo.
Sí, i tant.
- Ens hauríem d'anar seient, oi? - Sí.
Passeu-ho bé.
Bé, sí. Doncs…
Què passa?
En Nicolas pot estar enfadat amb mi,
però és increïble que li hagi arruïnat la nit a la Mindy.
Té sort que no l'hagi atonyinat.
- Ho faries per mi? - Faria qualsevol cosa.
Bé, gairebé qualsevol cosa.
Estàs disgustada perquè no he parlat de tu a la meva família.
No estic disgustada, és que…
Ho vull entendre.
De què tens tanta por?
Mira…
L'última noia que els vaig presentar
va dir que anàvem massa ràpid i va trencar amb mi.
L'anterior
va dir que m'estimava…
però no era el definitiu.
- I l'anterior… - D'acord, ho sento.
Cada cop que tinc una relació que va de debò
i ho dic a la família,
em surt tot del revés.
I mai m'ho espero.
Saps com et fa sentir?
Sí.
De debò.
Amb el meu últim nòvio
de Chicago feia molt que estàvem junts.
Creia que ens casaríem,
i ara em sembla una ximpleria.
No volia agafar un avió per venir-me a veure.
Va ser horrible, oi?
Sí, em va deixar feta pols.
Més del que he reconegut mai, diria.
Em vaig abocar a la feina per oblidar-ho.
Però quan et vas mudar a París per veure si això funcionava…
Va ser per la feina.
I per tu.
Doncs quan ho vas fer
em va emocionar.
Per fi un noi venia per mi.
Així que no t'estic intentant pressionar.
Vull que ho expliquis a la família quan tu vulguis.
Però ho hauràs de fer tard o d'hora, perquè no penso trencar.
Vull dir-los-ho. Fem una videotrucada?
- Què? - O una trucada i prou?
Ara mateix no cal, ta mare deu estar dormint.
- Tens raó. - Exacte.
Llavors, ho podem fer oficial per Instagram.
Això encara es fa? No ho fa tothom?
De fet…
se m'ha acudit una idea millor.
Ara ho sabrà el món sencer.
Fa més por de la que creia.
A mi també em fa por.
Però val la pena.
Subtítols: Cristina Riera Carro