Hola, Emily.
Mare meva! Quina emoció!
Felicitats.
La teva àvia deu estar orgullosa que l'hagis batejat així.
Sí. Vine, que te la presento.
- És aquí? - Sí.
Va voler venir a ajudar-me per a la inauguració.
Que és mona.
Àvia, et presento l'Emily, una amiga.
Emily, la meva àvia, la Gigi.
La famosa Gigi! He sentit parlar molt de tu.
És tot un plaer conèixer-la.
- Emily. - Què? Vaig aprenent.
Qui és aquest encant?
La nostra veïna i publicista del restaurant.
- És estatunidenca? - De Chicago.
Li pots dir que jo també em duc bé amb la meva àvia
i que veure-la em fa trobar a faltar la meva?
Doncs a París, pots comptar amb mi.
- Parles anglès? - És clar.
Hola, Emily. Ja has conegut la Gigi.
Sí, quina emoció.
No sabia que era aquí.
Sí, ja fa més d'una setmana.
Camille, no s'entren flors a la cuina.
Interfereixen amb els aromes.
Entesos.
Sigues amable.
Soc tan amable com cal.
Vine.
Tasta aquesta sopa de peix.
Dubto que vulgui sopa de peix per esmorzar.
No, m'encantaria, però sàpigues que no en soc experta.
Aquest menjar és per a tothom.
És increïble!
T'ha sortit competència.
Res de competència: ha vingut per fer-me quedar bé.
La primera setmana és clau.
Sí, però dissabte a la nit tancarem.
Els meus pares ens han organitzat una festa de prometatge
i us convido a tu i a l'Alfie.
A la Mindy i el nòvio també.
Moltes gràcies.
Me'n donaries la recepta?
La recepta? No tinc receptes, jo.
No és una llista. És una sensació.
Una sap quan una cosa està bé i quan no, i ja està.
Gràcies als meus contactes,
us puc dir que tenim una reunió
amb la mítica marca Turner & Ascot.
Quan diu "contactes",
vol dir el cap de desenvolupament, amb qui va sortir ahir.
- Era un sopar de negocis. - De debò?
Tant me fan, els detalls. Continua.
Volen una agència per ampliar la seva presència a França
i vindran demà a veure què oferim.
Que bé. Faré pluja d'idees aquesta tarda.
No caldrà. Ja estic preparant una proposta.
- Ensenya-me-la quan estiguis. - És clar.
Bé, jo també tinc una bona notícia.
el restaurant d'en Gabriel s'inaugura avui.
L'Esprit de Gigi.
S'inspira en la seva àvia, que ha vingut a ajudar-lo.
El menjar d'una àvia és insuperable.
He sentir que l'Antoine ha invertit molt en aquest canvi.
Sí, i en Gabriel està decidit en guanyar una estrella Michelin.
Una estrella? Que segueixi somiant.
Alguna cosa hi podrem fer.
No, em temo que no.
El procés és tot un misteri,
i tots els inspectors de Michelin són anònims.
Bé, tampoc són anònims del tot.
En Luc en coneix una molt bé.
Jo? Però què t'empatolles?
La seva ex, la Marianne.
Quina Marianne?
Ni ho confirmo ni ho nego.
- La primera Marianne. - Com ho saps?
M'ho vas dir a mi i a mitja oficina, així que…
Per això vam trencar.
Havia de dir que treballava per a una empresa telefònica
però se'm va escapar la veritat i no m'ho va perdonar.
LUC: ARA PENSAVA EN TU
ESPERO QUE ET VAGI BÉ A L'EMPRESA TELEFÒNICA
ENVIAT A MARIANNE
És fort que només et vegi si quedem per dinar.
Ja, en Nico té una agenda esgotadora.
Sortim cada nit.
Mira, algú com tu, doncs.
És emocionant.
- Ostres, la taula d'allà. - Què?
Són la Camille i la Sofia.
Què hi fa, la Sofia, aquí?
No sé què fer.
No entenc què ha passat, què ha canviat.
Hem estat… Si és que…
Discuteixen.
- Baralla d'enamorades. - No fa gràcia.
Guaita!
- Ai, la senyora guaita. - Vaig a saludar.
Doncs llavors jo també.
Bentornada a París.
- Hola. - Gràcies.
M'han dit que us ho vau passar bé a Grècia.
Sí. Tan de bo seguíssim allà.
Vens per la inauguració o pel prometatge?
Tenia temes pendents a la galeria que havia de resoldre.
Espero veure't abans que marxis.
- Sí. - No.
És que ha de tornar a Grècia demà.
Sí, ha estat ràpid.
Però m'encanta París, així que hi tornaré sovint.
- Meravellós. - Fantàstic.
Doncs espero que tinguis un bon viatge
i… Bé, ens veiem a la nit.
Quines ganes.
- Gràcies. Adeu. - Bé, adeu.
- Adeu. - Adeu, noies.
Sé que em diràs que no m'hi fiqui…
No, ara és diferent. Estan promesos.
I la nòvia gelosa de la Camille vol impedir la boda.
Has de dir-ho.
Estàs més emocionada del que toca.
TRUCADA ENTRANT MARIANNE
Marianne?
Que interessant que em parlessis.
Ha passat molt de temps.
I t'he trobat moltíssim a faltar.
De debò?
Em preguntava si em deixaries que jo et portés a sopar per variar.
Luc, tu, jo i un restaurant no és gaire bona idea.
Però seré discret. T'ho prometo.
Marianne, deixa que t'ho demostri.
Hola? Marianne?
Això s'ha tornat molt pijo.
És el que ell sempre ha volgut.
Gràcies per ajudar-lo.
Benvinguts a L'Esprit de Gigi.
És preciós.
L'han muntat molt ràpid.
Quan en Gabriel vol una cosa, l'aconsegueix.
És de la Gigi. M'odia.
Vull tastar el menjar ja.
La vostra taula.
- Hola. - Els meus amics preferits.
En Gabriel s'ha tornat elegant.
Recordes quan era un xef i vas tastar la seva botifarra?
- Mindy. - Perdó?
- És una broma nostra. - Entesos.
- I en Nicolas? - No pot venir.
Té una cosa de la feina.
Mentre sigui veritat i no sigui per culpa meva…
Emily, deixa de voler ser el centre de tot.
T'he dit que té coses cada nit.
Ara torno.
Hola, Luc.
Emily, quina coincidència trobar-te aquí!
Et presento una amiga, la Marianne, treballa a l'empresa telefònica.
Bon vespre.
Treballem junts a l'agència.
Doncs mai m'ha parlat de tu.
Hauríem d'anar cap a taula.
Gabriel, en Luc ha vingut amb una dona
a qui vol impressionar. Una estrella, no sé si m'entens.
Els seus plats poden ser molt especials?
Ho faig per a tota la clientela.
Qui és, ella?
Bona tarda, Emily. No hauries de ser aquí, és perillós.
- Vinga, fora. - Entesos.
És la taula nou. Molt important.
Bon vespre. S'han decidit?
Treballa a l'empresa telefònica.
Qualsevol cosa li estarà bé.
Farem dos menús degustació.
I voldria veure la carta de vins.
De seguida.
Has vist com n'he estat, de discret?
T'ho explico tal com va ser.
L'Emily no volia anar-se'n.
Va demanar perdó a en Nicolas i ell la va fer fora.
No pot ser veritat. L'Emily m'ho hauria explicat.
No volia aigualir-te la festa.
S'enfadarà perquè t'ho he dit.
- Però no puc quedar-me callat. - Jo tampoc.
Sento moltíssim com et va tractar en Nico.
L'Alfie t'ho ha dit? No volia fer-ne un gra massa.
No ho has fet.
Però ja et dic jo que jo sí.
Però no has ni tastat l'amuse-bouche.
No, havies de passar pàgina.
No deixaré que t'enfrontis a la meva millor amiga.
Després d'allò, em costa suportar-la.
Doncs n'aprens.
La Camille i en Gabriel fan una festa a la Xampanya aquest capde.
Acompanya-m'hi i fes les paus amb l'Emily.
Aquest cap de setmana toca Positano amb la meva família.
L'Emily és la meva família.
I què vols dir? Que és ella o jo?
Vull dir que…
Que m'he arreglat sense queixar-me
i he anat a tots els sopars i inauguracions
on m'has convidat.
Fins i tot he fet veure que m'importaven els NFT.
No hi inverteixis.
Només et demano que tu també facis un esforç.
M'ho pensaré.
Pensa-t'ho bé.
AGÈNCIA GRATEAU
No sé què duia el menjar,
però li va agradar molt.
De debò? Què va dir?
No va ser el que va dir, sinó el que va fer.
Un bon àpat són els seus preliminars.
I ahir estava molt calenta.
Creus que li donaran l'estrella a en Gabriel?
Toca de peus a terra, Emily.
Hi ha de menjar diverses vegades per crear-se una opinió.
Quan acabeu de fer el xafarder,
els directius de Turner & Ascot són a la sala per sentir en Julien.
- Som-hi. - Sí.
AGÈNCIA GRATEAU
Des de l'època daurada passant pels anys 20,
Turner & Ascot ha permès que generacions de cavallers
gastin amb un estil fet a mida.
I ara que la invasió anglesa arriba a les costes franceses
voldria proposar un canvi en una marca tan respectada.
Un vestit d'home per a tothom.
Modern, inclusiu i sexi.
Això traspassa el màrqueting i ja és creació de marca.
Sí, però el màrqueting guia la creació de la marca.
És cert. Però no ens agrada dir-ho obertament.
No us talleu amb nosaltres.
És fresc i ampliarà la vostra influència a la generació Z i posteriors.
Però si voleu ampliar la influència, no us limiteu.
I vestits de dona per a homes?
En Brad Pitt en va dur un a una estrena i estava molt sexi.
Sí. Era un vestit o més aviat una faldilla?
Ni me'n recordo.
Sempre m'han agradat les faldilles per a homes.
- I tant. - Són tan folgades.
Tot pot respirar bé.
No em calen propostes.
No és una proposta.
Només era un afegitó a la teva idea.
No em calen afegits. És el meu client.
Perdona. És que se m'acudeixen coses per a les xarxes.
Homes amb faldilla i dones amb vestits d'home.
No tens botó de parar?
Julien.
Us demano disculpes.
- Hauria de…? - No.
Ja hi vaig jo.
Hauria estat molt més teatral si hagués dut faldilla.
Què t'ha agafat?
Et vaig avisar, però em vas ignorar.
Em plouen ofertes de tot arreu, saps?
Si t'entenc, ara he vist el problema.
Hauria d'haver pres mesures.
No vull que estiguis molest.
Torna a dins i acaba de presentar. En parlem després?
Som-hi.
Ho sento.
TEMA: DISPONIBLE?
HE REFLEXIONAT SOBRE LA VOSTRA OFERTA
SI US PLAU, NO HO COMUNIQUEU A NINGÚ.
ENVIAR
Ostres, en Gabs es casa amb una rica.
Calla. Fa segles que això és de la família.
- Hola, nois. - Hola. Estàs espectacular!
Tu també.
Que bé que hagueu vingut.
T'he guardat la teva habitació preferida.
Gràcies.
El château està preciós.
Sí, oi?
- I la Mindy, per cert? - Espero que arribi tard.
Tothom ja és aquí, menys la Gigi.
No volia tancar el restaurant. Avui cuina ella.
Veus com m'odia?
Emily! Has tornat!
He tornat.
- Hola. - Que ets bonica.
Gràcies.
És el pare de la Camille.
Soc el Champère.
I ell és el meu nòvio, l'Alfie.
El nòvio!
Ben fet.
Sí, jo també ho crec.
- Teniu una finca preciosa. - Oi que sí?
El meu castell i el meu imperi…
- De res. - Costa d'arribar-hi,
- però t'ho agraeixo. - Sí, gaudiu.
Hola, amiga!
Estàs preciosa!
Reina.
He vist el nou nòvio de l'Emily.
No és nou. Ja porten un temps junts.
Me n'alegro per ella, però més per tu.
T'adones que et casaràs
i formaràs una família amb la mateixa edat que jo?
No ho havia pensat.
Ens assemblem més del que et penses.
Estic orgullosa de tu.
En Gabriel és bon noi. I més ambiciós del que m'esperava.
Mai t'has esperat gaire, d'ell.
Però ara sí.
L'important és que el pla va funcionar, tal com et vaig dir.
- Fins després. - Fins després.
MINDY: ON ETS? LA XAMPANYA ÉS A DUES HORES D'AQUÍ
NO ARRIBAREM A TEMPS
ENVIAT A NICO
DONCS L'HAS CAGAT
No l'has cagat!
Que bé que m'ho diguis.
Benoît, què hi fas, aquí?
Puc passar?
Sí, és clar.
Perdona que vingui així, però m'ho acaben de dir
i volia dir-t'ho en persona.
Què t'han dit?
No vaig voler vendre "Mon Soleil"
perquè l'havia presentat per al concurs d'Eurovisió.
I no volia dir res per si no ens escollien.
Però ens han escollit.
Què…
- Què vols dir? - Anirem a Eurovisió.
Estic al·lucinant!
- On ets? - Tant hi fa.
És impossible que hi arribem.
Res és impossible.
Gabriel, et presento el pare Pierre.
Un plaer.
Un plaer, Gabriel.
Fa molt de temps que ens acompanya.
De fet, ens va casar a en Gerard i a mi a la capella d'allà, del segle XV.
Increïble.
La podeu fer servir.
Només dic això.
Cap mena de pressió.
On hem de seure?
Aquí. Que bonic.
Hola, noies.
- Hola. Com estàs? - Hola.
- Que bé veure-us. - Sí.
Emily.
Quina alegria.
- Sabia que vindries. - Ei.
Timothée.
Deixa de provocar-me, va.
Què? No et provoco.
No, ara soc jo qui provoca.
La follagermans torna a la càrrega.
Sí.
No em presentaràs el teu amic?
I tant, és clar.
El germà de la Camille, en Timothée.
Ell és el meu nòvio, l'Alfie.
Timothée. Com va?
Nòvio?
Des de quan?
Mai ha parlat de tu, col·lega.
I a mi tampoc de tu, col·lega.
Vaig al lavabo. M'agafes una copa, si us plau?
- I tant. - Entesos.
Espero que la cuidis tant com jo.
Es mereix un bon home.
Ho faré tan bé com pugui.
Ja.
Sé que estàs disgustada, però de moment les coses són així.
Trobarem la manera, t'ho prometo.
He de penjar. Adeu.
Era…?
Era la Sofia?
Per què t'ho sembla?
Perquè us vaig veure a la festa de l'Alfie.
I després te'n vas anar a Grècia amb ella i ella va venir a París.
Emily.
Els secrets ens mantenen unides.
No el vull, aquest secret.
Li has de dir a en Gabriel, d'acord?
Es mereix saber-ho.
Per què?
Va ser una aventura sense importància.
I ja s'ha acabat.
Com tu i en Gabriel, no?
He de marxar.
Sembla que la Mindy no vindrà.
Sí, això sembla.
Em sento malament.
Atenció.
Gràcies a tots.
Em fa molta il·lusió tenir-vos a tots aquí,
al nostre preciós Château Lalisse,
per celebrar que la Camille i en Gabriel s'han promès.
I a la copa
hi trobareu l'últim llançament de Domaine de Lalisse,
Chamère, un Kir Royale en envàs
que va pensar l'Emily, amiga de la Camille.
de l'Agència Grateau
Ets una crac.
Gràcies.
Sembla un còctel amb gas.
M'agrada.
Ara em toca a mi dir unes paraules.
No seran poques.
Seran moltes.
Des que la Camille era petita,
sempre va demostrar tenir bon gust en dues coses:
l'art i els homes.
Ho hauria de dir "nois"?
Perquè la meva principal tasca com a pare
era mantenir-los ben lluny d'ella.
Hi havia tants nois, tants!
De fet, en vaig enterrar un allà.
Espera. Què dimonis fan? Què pretenen?
Hola!
Hola.
Bon dia!
- Estàs bé? - Sí.
Perdó per fer tard.
Quina entrada triomfal.
És cosa d'ell.
Només així arribàvem a temps i no volia perdre-m'ho.
Ni l'oportunitat de demanar-te perdó.
Sento allò de l'altra nit. De debò.
Tornem a començar?
I tant.
De fet, volia…
Amb una disculpa n'hi ha prou, que fem tard.
On hem de seure?
Gràcies.
T'estimo.
Em sorprèn que hagis volgut tornar-hi tan ràpid.
Havia de saber si havia estat casualitat,
però avui és encara millor.
T'has tacat la camisa.
Benvinguts a L'Esprit de Gigi.
És vostè la Gigi?
Sí.
Però el xef és el meu net, en Gabriel.
Li ha posat el meu nom.
Mai havia tastat unes ostres tan bones.
I el púding d'algues, una delícia.
És una forma molt creativa i moderna
d'homenatjar la cuina tradicional normanda.
Moltes gràcies.
- Bon profit. - Gràcies.
Que sàpiga
que és tot un compliment venint d'una cap de l'empresa telefònica.
Moltes gràcies.
Marianne, estàs evidenciant qui ets.
M'és igual. Però no ho diguis a ningú.
La vida del xef Gabriel és a punt de canviar.
Aquest restaurant es mereix una estrella.
TRUCA'M QUAN PUGUIS AMB EN GABRIEL! IMPORTANT!
És en Luc, t'ha de dir una cosa important.
Sí, soc en Luc.
Això no ho pots saber, però la Marianne, la meva nòvia,
vol donar-te una estrella Michelin.
Què? De què parla?
No serà de seguida,
però si mantens la qualitat, la rebràs.
No sé què dir.
Res, però fes el que et toca.
I jo faré el que em toca.
Això em converteix en un follaestrelles.
És… És increïble.
No sé com agrair-t'ho.
Vas venir a un París gris i ens vas dur el sol a tots.
Només faig la meva feina.
No és veritat.
Això ho has fet per mi.
I mai no ho oblidaré.
Mai.
Aviat tindré una molt bona raó per passar més temps a París.
A part de mi, vols dir?
Vull obrir un Laurent G a París.
Un club privat.
- De debò? - Sí, una franquícia.
Serà la primera fora de Sant Tropetz.
I quan t'ha agafat això?
- Fa temps que ho penso. - Per què no ho deies?
Prou feina tenies tu amb l'agència
i no volia dir-ne res fins que fos segur.
I ja és ben segur?
Em falta la resposta d'un inversor.
Si diu que sí, podria ser un club espectacular.
Els clubs privats són l'última moda ara.
I jo t'hi duré la flor i nata de la moda.
Junts, farem que sigui sensacional.
Serem un equip.
Que bé.
Si París no ve a mi…
Vol ballar, madame?
Serà un plaer, monsieur.
Què passa?
No sé què fer-ne, de tanta felicitat.
I amb sort, demà
tindrem una cosa a celebrar.
Té més projectes pel club l'inversor que jo.
I qui és aquest inversor misteriós?
Un dels homes més rics de París.
L'amo de JVMA, Louis de Leon.
Camille.
Sé de bona font que em donaran una estrella.
- Molt bé! - Quina meravella!
Per què no ens casem ara?
Tenim el capellà, la capella…
Una boda sorpresa! Quina bona idea!
Exactament!
Per què pagar una altra festa?
Sí.
Jo, Gabriel,
et prenc a tu, Camille, per esposa.
Et prometo que et seré fidel
en la prosperitat i en l'adversitat,
en la salut i en la malaltia,
i que t'estimaré tota la vida.
No em puc creure que vagi de debò.
Jo, Camille,
et prenc a tu, Gabriel, per marit.
I et prometo que et seré fidel
en la prosperitat i en l'adversitat,
en la salut i en la malaltia,
i que t'estimaré i…
No has de per què fer-ho.
Per què ho dius?
Gabriel…
Gabriel,
l'únic motiu pel qual estem junts
és perquè sabia que estimaves l'Emily.
Què?
Així que…
Vaig fer un tracte amb ella,
que cap de les dues sortiria amb tu.
Perquè no la veiessis més.
I llavors vaig incomplir-lo,
perquè creia que et volia moltíssim.
Potser és que no volia perdre.
Camille.
No.
És veritat?
Gabriel,
tu i l'Emily heu estat enamorats des que us vau conèixer.
T'ho veig a la mirada.
Ho veig en com et mira ella, com la mires tu.
Ho veu tothom.
Així que no, ho sento molt, de debò,
però no em puc casar amb tu.
Ja era hora que deixéssim de fingir tots.
No ho facis!
Prou, mama. És la meva vida!
- Camille… - Camille, torna!
Sabia que hi havia alguna cosa.
Ho sabia.
- Alfie, espera. - Perdó,
però no soc el segon plat de ningú.
Ves-te'n amb el teu amor.
- Ets tu, el meu… - No.
Crec que mai ho he sigut.
Vas fer el tracte de no estar amb mi?
Creia que feia el correcte.
Pel bé de tots.
I què me'n dius, de la resta? Del que senties per mi?
Mai ho he deixat de sentir.
Per a mi també ha sigut dur.
Quin merder.
Emily…
Hi ha una cosa que no saps.
La Camille no va tornar de Grècia per revifar la relació. Va…
Va tornar per dir-me…
que està embarassada.
Què dius, ara?
Subtítols: Cristina Riera Carro