СЕРІАЛ NETFLIX
-Як вас звати? -Кє Хянсім.
Кє, а не Ке.
ПРИТУЛОК ДЛЯ СИРІТ
Як звати вашу доньку?
Кє Хайон.
Правда, стильне ім'я?
Я вибрала Хайон, бо чула, що в Кореї це ім'я популярне.
Прізвище незвичне,
тож принаймні її ім'я не виділятиметься, як у чужинки.
Вона не важка? Може, покладемо її на диван?
Ні.
Усе добре.
Я потримаю її.
Вона так міцно спить, хоча полудень уже давно минув.
Я дала їй таблетку.
Таблетку? Доньці?
Якщо Хайон прокинеться,
то не захоче зі мною розлучатися.
Зрозуміло.
Яка ваша адреса?
Я не покину Хайон.
Не віддавайте її на вдочеріння.
Я повернуся по неї.
Добре.
-Але спершу потрібна адреса… -Ви не вірите моїм словам?
Я не покину Хайон.
Я залишаю її тимчасово,
бо можу потрапити в табір.
Який табір?
Я про в'язницю.
Це в'язниця.
Можливо, ви втекли з Північної Кореї?
Не дискримінуйте Хайон як доньку біженки з Північної Кореї.
Не знущайтеся з неї як із доньки злочинниці.
Я повернуся по неї попри все.
Добре.
Мамо!
-Мамо! -Тобі не можна.
Мамо!
-Хайон. -Мамо!
-Мамуся…
скоро повернеться.
Мамо, не йди!
Мамо!
СПРАВА 6 ЯКБИ Я БУЛА КИТОМ…
Точно.
-Так. -Адвокате Чон, ви викликали?
Так. Адвокатка Чхве працює над громадською справою.
Біженку з КНДР звинуватили в травмі через грабіж.
Гадаю, у цій справі ми заледве допоможемо.
Не знаю, як сказати, але адвокатка Чхве надто перейнялася.
Вона дуже глибоко співпереживає відповідачці.
Тому я подумав, що ви могли б долучитися до справи,
аби заспокоїти її: «Нехай-нехай».
Нехай-нехай?
Так, щоб заспокоїти адвокатку Чхве, аби не так глибоко переймалася справою.
Ось так.
Нехай-нехай.
-Нехай-нехай. -Саме так.
-Нехай-нехай. -Нехай-нехай.
Розслабте її. Нехай…
Так, уперед.
-Нехай… -Заспокойте її.
Нехай-нехай.
Заходьте.
Ой…
Ти не прийшла на роботу чи не заходила додому?
Додому? Це взагалі як?
Мати життя після роботи?
Таке буває лише у фантастиці, а не в реальному житті.
Ну…
Що ж…
А ти? У тебе ж багато роботи?
Роботи?
Так, багато.
Зап'ястя болять, бо я вчора друкувала понад десять годин.
У мене й так синдром Аспергера,
а скоро ще й тунельний з'явиться.
Від недосипу у мене в носі почала рости сивина.
Я прийшла через твою громадську справу.
Біженку з КНДР звинуватили в травмі через грабіж.
Що? Справа Хянсім?
Хянсім?
Відповідачку звати Кє Хянсім.
Ми бачилися один раз, вона дуже крута.
Як крута старша сестра.
Адвокат Чон гадає, ти надто глибоко перейнялася її справою.
Надто співпереживаєш відповідачці.
-Справді? -Так.
Сказав заспокоїти тебе. Нехай-нехай.
Нехай-нехай.
Йону, ти колись бувала в центрах затримання?
Ні, я ще там не бувала.
Тоді подай запит на відвідини. Зустрінемося з Хянсім.
Господи.
Адвокатко Чхве.
У вас усе добре?
Це адвокатка У.
Працюватимемо над справою разом.
Вітаю, я У Йону з юридичної фірми «Ханбата».
Читайте як завгодно, вийде У Йону.
Каяк, вчинок, ротатор, полудень, перегони, У Йону.
Так.
У Йону?
Що?
-Ні. -Може,
спочатку сядемо?
Добре.
Як вам тут? Мабуть, важко.
Жити тут?
Мене годують, дають дах над головою.
Я наче в готелі.
Але сумую за донькою, Хайон.
Аж серце крається, от і все.
Пані Кє, ви біженка з КНДР,
чому ви не говорите на діалекті?
Товаришко У Йону,
чому ви мені таке кажете? Я втекла дуже давно.
Боже! Центри затримання у Південному Чосоні як готелі!
Ось як говорять біженці з Північної Кореї?
Вибачте.
Обговорімо справу?
Почнімо спочатку, оскільки це перший візит адвокатки У.
Ви знали жертву, Лі Суньон, до інциденту?
Ні. Лі Суньон не біженка з Північної Кореї
і не була причиною нашої зустрічі.
Я вперше зустріла її, коли прийшла по гроші.
Я знаю її лише з розповідей мами.
Мами?
Ви про помічницю біженців, Чхве Йонхуі?
Вона не моя радна матір, а названа.
Усі просто звуть її мамою.
Якби ж мама повернула мені позичені гроші…
Я підсумую.
П'ять років тому
ви попросили «маму», помічницю біженців Чхве Йонхуі,
повернути позичені десять мільйонів.
Вона не повернула їх напряму,
а натомість сказала, що Лі Соньон винна їй гроші,
і ви можете забрати борг у неї.
Так.
Її десятимільйонний борг перед мамою перейшов мені та Чонхуі.
Чонхуі?
Пані Чонхуі, вашій співучасниці?
Товаришко У Йону,
ваша голова ще не болить від кількості причетних?
Ні.
Ви подруги з пані Кім Чонхуі, так?
Ну, ми не зовсім подруги.
Ми познайомилися через маму.
Тому я називаю її подругою.
Вона також втікачка з КНДР, моя ровесниця.
Ви мали поділити гроші, отримавши їх від Лі Соньон?
Так! Проблема в тому, як Лі Соньон
отак просто віддала б нам гроші, які не віддала мамі?
Щоб не слухати її брехню про відсутність грошей,
ми мали виглядати загрозливо.
Боже, вона навіть двері не зачиняє.
Зовсім не боїться?
А вона смілива.
Чонхуі, приготуйся.
Вона так легко гроші не віддасть.
Вона міцний горішок, якщо навіть мамі не відплатила.
Кажи за себе. Ти надто м'яка.
На Корейському півострові найміцніший горішок я.
Ходімо.
Візьми й собі.
Лі Соньон!
Ану, виходь!
Виходь!
Де ти?
Ти.
Віддай мамині гроші!
-Які гроші? -Які гроші?
Ти забрала мамині десять мільйонів і не відплатила.
Ти.
Де ти сховала гроші?
У тій кімнаті?
Ні.
Прошу, наступного разу. Я в скрутній ситуації.
Агов!
Довбана злодюжка!
Думаєш, у нас ситуація краща?
Так, відійди!
Ні, не треба!
Пусти!
Ні, не треба.
Що ви робите?
Відпустіть!
Пустіть!
-Чорт. -Гей!
Лі Соньон, просто віддай гроші!
Боже, який гамір. З мене досить.
Алло, поліція?
-У мене немає грошей! -Тонпенкіль, 52.
Мешканці зверху знову галасують!
Неможливо заснути. Покваптеся.
Боже.
Пустіть!
Поліція приїхала через скаргу орендодавиці знизу.
І тоді вас з пані Кім Чонхуі заарештували на місці, так?
Якщо чесно, ми не сильно її побили.
Але поліція побачила розбите скло,
на підлозі — палка та цегла,
тож виглядало все серйозно.
Тоді ви з пані Кім Чонхуі подалися на суд присяжних.
Пані Кім Чонхуі отримала
чотири роки за травму через грабіж,
але ви поїхали геть до суду.
Чому ви поїхали?
Чотири роки…
Тоді Чонхуі вже вийшла.
Так, мабуть.
Чому ви втекли?
У Чонхуі немає дітей.
А в мене є донька.
Тоді Хаюн було всього три рочки.
Якби я потрапила у виправний табір, за нею не доглянули б.
Я біженка з КНДР,
тож ми геть самі.
Мама не моя рідна мама.
А подруга — несправжня.
Тато Хаюн загинув в аварії ще до її народження.
Якби не я, про мою донечку ніхто не подбав би.
А тепер?
Де зараз Хаюн?
Я віддала її в сиротинець.
А тоді пішла в поліцію.
Ви не могли залишити її в сиротинці п'ять років тому?
Якби я залишила її тоді, Хаюн забула б мене
через дуже юний вік.
Тепер їй вісім, і коли я повернуся,
вона пам'ятатиме маму.
Ви втекли, щоб виховати її до того віку,
коли вона не забуде маму?
Так.
А тепер Хаюн пора в школу,
і вона не може жити як донька втікачки.
Тому я повинна сісти у в'язницю і повернутися.
Як мама-кит.
Що?
Кити славляться сильним материнським інстинктом.
Інакше ніяк.
Бо в океані небагато безпечних місць, щоб виховувати малят.
Як ви жили після втечі?
За ті п'ять років ви не отримували соцвиплат,
мабуть, не могли працювати.
Я прибирала в мотелі.
Мені дали кімнату, де я жила з Хаюн.
Мені сумно
від самої думки.
Решта дітей ходять у садочок,
у денні групи.
А Хаюн цілими днями сиділа в мотелі,
бо її мама — я.
Певна, вона була щасливою, бо жила з мамою.
Справді?
Гадаєте, вона справді так думає?
Так, я певна.
Можливо,
якщо мені теж дадуть чотири роки,
ви зможете мене навідати?
Знаю, ви зайняті,
але лише раз, із Хаюн.
Що за слабкодухість? Які ще чотири роки?
Пані Кє Хянсім повинна отримати умовне!
Ми зробимо все можливе, щоб відповідачка отримала умовне.
Дуже емоційно.
У відповідачки якась нездоланна харизма?
Після зустрічі з нею ніхто не залишається байдужим.
Що сталося з заспокійливою місією?
Для адвоката
спростувати такі звинувачення не легше, ніж виправдати вбивство.
Знаєте чому?
-Через серйозність покарання? -Правильно.
Яке покарання за травму через грабіж?
Довічне або принаймні сім років ув'язнення.
Повторюю, принаймні сім років.
Яке максимальне скорочення вироку на розсуд судді?
За відповідних обставин
пом'якшення обмежує закон,
а з фіксованим терміном воно обмежується половиною строку.
Принаймні три з половиною роки.
Щоб отримати умовне, їй мають присудити до трьох років.
Тому якщо ви не доведете пом'якшувальних обставин
і не знайдете підстав для пом'якшення передбаченого законом,
ви не отримаєте умовного.
Тому травма через грабіж завжди закінчується в'язницею.
До того ж відповідачка втекла.
А це лише подовжить покарання.
Так.
Дуже дивна справа.
Ми ще навіть не почали, але вже знаємо відповідь.
Наче відповідачка вже пройшла суд.
Через її співучасницю?
Так.
Випадки пані Кє Хянсім і Кім Чонхуі майже однакові.
Оскільки її судили першою, пані Кім Чонхуі
вже подала всі аргументи,
і що могли відкинути, те відкинули.
Зрештою вона отримала…
чотири роки тюрми.
Пані Кє Хянсім засвідчила, що просто тягнула жертву за одяг
і вдарила кілька разів.
А якщо ми аргументуємо, що тілесних ушкоджень не завдали?
Ось, жертву серйозно травмували. Про що ви?
Послухайте,
зараз ці ушкодження виглядають надто серйозними.
Відповідачка тендітної статури.
Співучасниця могла бути кремезнішою,
але обидві жінки билися голіруч.
Поліції заарештувала їх, щойно приїхала.
Їм не вистачило б часу, щоб завдати таких важких ушкоджень.
Добре. Мабуть, варто дізнатися, що трапилося насправді.
Так. Ми хочемо зустрітися з адвокатом пані Кім Чонхуі.
Можливо, у її випадку щось пропустили.
Гаразд, ідея непогана,
але час — найважливіший ресурс адвоката.
Плануйте з розумом, щоб не приділити справі забагато часу.
-Так. -Я розумію.
Заспокой її.
Заспокою.
Агов, Міну.
Я розкажу тобі історію.
Є одна людина.
Є людина.
Гадаю, через мене
та людина думає,
що вона мені не подобається.
Але вона тобі подобається?
Так.
То яка різниця? Просто скажи про свої почуття.
Але…
Усе не так просто.
Чому?
Це офісний роман?
Гей.
Нащо переживати, якщо ти найпопулярніший у «Ханбаті»?
Агов, Чунхо, просто пронумеруй їх.
Перша, друга, третя.
-І зустрічайся по черзі. -Верзеш маячню.
Забудь.
Розмову закінчено. Подай пляшку.
-Вона адвокатка? -Агов.
Яка різниця?
Просто ми з нею
часто бачимося.
Господи, вона з судочинства?
Боже, дай подумати.
Точно не У Йону.
Боже! Кажу ж, забудь.
Ти.
Знаєш що?
Ти телепень.
Телепень, якого лише й цікавить, хто це.
Забудь. Просто йди спати.
Я просто хочу тобі допомогти.
Але я не допоможу, якщо не знатиму, хто це.
Скажи мені.
Чунхо.
Насправді я все знаю.
Я знаю, що відбувається.
Чхве…
Ти чув, що сказав суддя? Треба повернутися через два тижні.
-Так. -Добре.
Будь ласка, дайте дрібняків. У мене нема грошей на дорогу додому.
Знову за своє.
Нащо гроші на дорогу додому, якщо в тебе немає дому?
Іди.
Адвокате Квоне Чухо?
Я Чхве Суйон, я вам дзвонила.
Це адвокатка У Йону.
«Ханбата»?
Так, я зв'язалася з вами через справу п'ять років тому.
З пані Кє Хянсім і Кім Чонхуі.
Я мене ще один суд. Поговорімо по дорозі туди?
Так.
Пані Кє Хянсім повернулася?
Тоді вона втекла від суду.
Так, правильно.
Не певен, чи зможу допомогти.
Я небагато пам'ятаю про справу п'ятирічної давнини.
У державних адвокатів стільки справ,
таке враження, ніби ми працюємо, щоб їх позбутися.
Хіба вам не хотілося б щось змінити?
Може, ви хотіли докладніше щось опрацювати
або довелося щось проігнорувати.
Не певен.
Пані Кє Хянсім тендітної статури.
Яка була пані Кім Чонхуі?
Якої статури?
Пригадую, вони обидві радше тендітні.
Ось фотографії жертви після інциденту.
Пригадуєте?
Хіба травми не надто серйозні
як на двох тендітних жінок за короткий проміжок часу?
Ви праві.
Але ви ж знаєте,
найнепохитнішим фактором кримінальної справи є…
Що?
Лікарський діагноз.
Якщо так подумати,
то більшість діагнозів у кримінальних справах
повністю залежать від свідчень пацієнта.
Небагато діагнозів можна підкріпити об'єктивними аналізами.
Тому цілком природно, що виникають спірні питання,
але зазвичай їх не спростуєш.
Так.
Знаєте, тепер мені здається, що лікар був упереджений.
Лікар?
Лікар, який поставив діагноз жертві.
Задовго після суду я читав газету
і випадково побачив його статтю.
Про біженців із КНДР. Не знаю, як сказати,
але він писав з упередженням проти біженців із КНДР.
Ви пам'ятаєте заголовок статті?
Секунду, зараз пошукаю.
Ось вона.
«До мене звернулася корейка, на яку напали біженці з КНДР».
Розповідає про той випадок.
Коли я прочитав, мені стало прикро.
У справі з підсудними, які втекли з КНДР,
чому діагноз ставила саме ця людина?
Лі Соньон живе…
Лі Соньон живе на другому поверсі, так?
Так, підіймімося?
Так.
Чорт забирай.
Клятий будинок.
Куди це ти йдеш?
Пусти.
Пусти!
Йону, ти в нормі?
Ти не можеш забрати гроші!
От сволота.
Давай без драм.
Треба викликати поліцію.
-Я так не можу. -Зажди.
Схоже, хтось уже дзвонить.
Поліція? Тонпенкіль, 52.
Я скоро здурію через той лемент згори!
Покваптеся і приїжджайте.
Надто часто вони так.
Хутко!
Пані Лі Соньон.
Ми адвокати пані Кє Хянсім.
Ми хотіли б з вами поговорити.
Якщо помру завчасно,
-то через сусіда зверху. -Пані Лі Соньон.
Б'є, ламає, кидається речами. Щодня.
Так і помру скоро, серце не витримає.
Я всіма способами намагалася їх вигнати,
але мені шкода дружину, яку він б'є.
Й оком не змигнула, як минуло п'ять жахливих років.
То ви викликаєте поліцію щоразу, коли там таке?
Авжеж.
Думаєте, покидьок слухає мене, коли я намагаюся його зупинити?
Але коли приїжджає поліція, він заспокоюється.
Навіть якщо ненадовго.
Тоді ви викликали поліцію п'ять років тому.
Певна річ!
Коли я їм дзвоню й кажу свою адресу,
відділок відправляє сюди людей,
ніби я викликала доставку їжі.
Де Лі Соньон? Ти її бачила?
Ні, не відповідає.
Думаєте, вона хотіла б показати лице,
коли її так сильно побив чоловік?
Мені остогидло.
Орендодавиця викликає поліцію щоразу, коли чує галас.
Тоді мають бути записи викликів до інциденту.
Точно. Треба дістати журнал викликів.
-Ти… -Йону.
Напиши, коли надішлеш.
Добре.
Боже.
Що ти думаєш про Чунхо?
-Що? -Якої ти думки про Чунхо як чоловіка?
Мабуть, у тебе тепер багато вільного часу.
По-моєму, ти подобаєшся Чухно, адвокатко Чхве.
Що?
Працює в «Ханбаті»,
адвокатка з команди судових позовів, часто з ним бачиться.
Це Чхве Суйон.
Що?
Тобі не подобається Чунхо, бо він не адвокат?
Чунхо казав щось про мене?
Тобі?
Просто
ми живемо разом і багато про що говоримо.
Тобі цікаво?
Ні.
Тому ми хочемо викликати жертву, Лі Суньон, як свідку.
Ваша честь,
свідку вже перехресно допитали
на суді п'ять років тому.
Викликати жертву ще раз — це зайва несправедливість.
Відповідачка втекла і повернулася коли їй заманулося.
Яке вона має право тягати жертву туди-сюди?
Це вторинне…
Кожна людина має право на справедливий суд.
Хіба відповідачка, яка втекла й вернулася, не громадянка Кореї?
-Жертва… -Хвилинку.
Звідки походить ваша сім'я?
-Даруйте? -Ваш рід. Ваше прізвище.
Сім'я У з Таняну.
Танян у Чхунчхоні, правильно?
Тоді чому ви так квапитеся перервати інших?
Зовсім не схоже на людину з Чхунчхону.
-Даруйте? -Перебивати інших погано.
Не робіть так.
У залі, де головую я,
перебивати заборонено.
Так, добре.
Ваша честь, з усією повагою,
ви з роду Рю, що в Пхунсамі?
Звідки ви знаєте?
У роду Рю з Пхунсаму давня й багата історія.
Із села Хахве біля Андону, правильно?
Просто ви справляєте таке враження.
Справді?
Я походжу з роду Кім з Андону,
а оскільки Пхунсам — частина Андону, то якщо коротко,
ми з одного міста.
Так, і справді.
Так.
Радий знайомству.
Так, навзаєм.
Ваша честь, щодо свідчень жертви, Лі Соньон…
Звідки ви родом, адвокатко?
Ваша честь.
Ви щойно перебили людину на середині речення.
Даруйте?
У цій залі, де головуєте ви,
перебивати заборонено.
Це порушення правил.
Відтепер і до кінця суду
адвокати мусять підняти руку, щоб висловитися.
Без мого дозволу говорити заборонено.
Що таке?
Ваша честь, я походжу
з роду Чхве з Вонджу.
Суддя Чхве Пойон, який працює в кабінеті на вашому поверсі,
теж походить з роду Чхве з Вонджу.
Він…
мій батько.
Що?
Ви донька старшого судді Чхве?
-Так. -Боже.
Старший суддя Чхве — мій близький молодший колега.
Ми навіть часом разом вечеряємо.
Якось я чув, що його син лікар.
Бачу, його донька адвокатка.
Схоже, він добре виховав дітей.
Я йому заздрю.
Дякую.
Я передам ваші вітання.
Так, добре.
Господи.
Про що ми говорили?
Про те, щоб викликати жертву як свідка.
Так. Я згоден.
Даруйте?
Якщо вже проводити суд, то проводити його як слід.
Щось не так?
Ну…
Ні, пане.
То я не помилився, це вона.
Вони пасують одне одному, так?
Така гарна вийшла б пара.
Як думаєш, Чунхо подобається адвокатка Чхве?
Так, мабуть, ти не часто п'єш каву.
Насправді замість кави…
Ти ж нічого не знаєш, еге ж?
Цікаво, де моя половинка?
Наступна свідка — жертва, Лі Соньон.
Будь ласка, підійдіть.
АДВОКАТИ, ВІДПОВІДАЧКА
ПРИСЯЖНІ
ЗВИНУВАЧЕННЯ
«Присяга.
Я урочисто присягаю казати правду, лише правду і нічого, крім правди,
і погоджуюся на покарання
у випадку надання хибних свідчень».
Захист, можете почати допит свідки.
Заждіть.
Адвокатко Чхве, ідіть ви.
Що?
Присяжні прихильні до жертви, тому краще без надмірної жорсткості.
Адвокатко Чхве, говоріть м'яко.
Добре.
Вітаю, пані Соньон.
Вітаю.
Знаю, вам нелегко пригадати події п'ятирічної давнини,
але дякую, що прийшли сюди як свідка.
У вас багато синців і ран.
Як ви зазнали ушкоджень?
Заперечую.
Це не стосується справи.
Годі цих ввічливостей.
Ваша честь, будь ласка, дозвольте продовжити допит.
Це стосується справи.
Оскільки вона так стверджує, ми продовжимо.
Відхилено.
Будь ласка, розкажіть, звідки ушкодження.
Ну…
Так, ну…
Вас…
вдарив чоловік?
Заперечую!
Це не стосується справи!
У звіті поліції сказано, що поліцію викликали
за два дні до того, шостого листопада 2017-го,
коли на Лі Соньон напав чоловік.
Важливо розрізнити, чи ушкодження спричинила відповідачка,
чи їх завдав чоловік жертви.
Ми хочемо встановити їхню причину.
Я розумію вас, адвокатко.
Поверніться до запитань, які стосуються нашої справи.
Більше жодних запитань про теперішні ушкодження.
Гаразд.
Я повторю запитання.
Свідко, ви пригадуєте, як до вас додому викликали поліцію
шостого листопада 2017 року?
Якщо йдеться про 2017 рік…
Минуло вже п'ять років.
Не пригадую.
Того дня вас бив чоловік,
і орендодавиця знизу викликала поліцію.
Ось звіт поліції. Не пригадуєте?
Не пригадую.
Брехня!
Ти отупіла від того, що тебе б'є чоловік?
Що ви робите? Замовкніть.
Відповідачко, що ви сказали?
Ми не так сильно її побили.
Навіть якби хотіли, забракло б часу, бо приїхала поліція.
Погляньте на цю брехунку з її прихованими мотивами.
Хоче повісити на мене побиття, якого завдав чоловік.
Хоче підставити мене!
Вона бреше!
Ваша честь.
Відповідачка ображає жертву, виявляє неповагу до суду
і зовсім не кається у вчиненому!
Так.
Я це бачу.
Ви повністю праві.
Ваша честь…
Спочатку треба підняти руку.
Що?
На цьому суді адвокати мають підняти руку,
якщо хочуть висловитися.
Без дозволу судді говорити не можна.
Чому?
Мабуть, тому що він походить з родини Рю в Пхунсані.
Що таке?
Так.
Ваша честь, ми перепрошуємо.
Відповідачка не звикла до судів, тому втратила самовладання
і сказала щось, чого не хотіла.
Можна зробити перерву, щоб відповідачка заспокоїлася?
Звинувачення, ви маєте запитання до свідки?
Ну…
Ні.
Не маю.
Свідко, можете йти додому.
Я забороняю жертві й відповідачці
зустрічатися в залі суду.
Десятихвилинна перерва.
Усім піднятися.
Відповідачко!
Візьміть себе в руки!
Не заважайте нам.
Не заважати?
Ви відтягували головне,
на чому я й наголосила.
Наголосили — і що трапилося?
У суду свій порядок і протокол.
Це не базарна сварка.
Будь ласка, підтримайте нашу стратегію.
Базарна сварка?
Якщо так чинить адвокат, то це стратегія, а якщо я — базарна сварка?
За кого ви мене маєте?
-Адвокат Чон не це мав на увазі. -Тобто?
Стаєте на його бік, бо він адвокат?
Я так вчинила, бо не могла просто сидіти й дивитися!
Нехай-нехай.
Цей суд не для того, щоб ви могли випустити пару,
а щоб пом'якшити ваше покарання.
Подумайте про доньку, яка чекає на вас.
Якщо хочете побачити Хаюн якомога швидше,
тоді прислухайтеся до нас.
Нехай-нехай.
Нехай-нехай. Молодець.
Досить.
Лікар наступний, так?
Так.
Нам пощастить, якщо він підтвердить,
що ушкодження міг завдати чоловік.
Але якщо заперечить, потрібно йти напролом.
Наголосити, що свідок упереджений проти біженців із КНДР,
щоб дискредитувати його.
Цього разу…
Адвокате У, ідіть ви.
Тому що…
я жорстка?
Саме так. Викладіться на повну.
Добре.
СВІДОК
Ось діагноз ушкоджень,
який ви склали п'ять років тому після огляду жертви.
Будь ласка, прочитайте підкреслене.
Так.
«Два тижні лікування,
щоб загоїти ушкодження і розтягнення шийного відділу хребта.
Рвані рани та синці по всьому тілу через навмисний напад.
Пошкодження коренів та скальпу, оскільки за волосся сильно тягнули».
Як гадаєте, що спричинило ці симптоми?
Так.
Напад відповідачки, яка сидить он там, і її співучасниці.
Ось і все.
Захист, можете почати допит.
Шостого листопада 2017 року, за два дні до інциденту,
поліцію викликали через те, що на пані Лі напав її чоловік.
Ви знали про це, коли складали діагноз?
Ні, не знав.
Тепер, коли ви знаєте, вам не знається, що ушкодження пані Лі
могли виникнути через напад її чоловіка, а не відповідачки?
Ні.
Я досі вважаю, що винна відповідачка.
Чому?
Ім'я винуватця не написано на ушкодженнях.
Я знаю з вигляду ушкоджень.
Тому що я лікар.
Ви можете обґрунтувати свою певність медичними фактами?
Я вже зробив медичний висновок як лікар.
Що ще я повинен зробити,
щоб обґрунтувати її медичними фактами?
-Зажени його в кут. -Добре.
Початок 2018 року.
Ви написали статтю в газеті. Можете зачитати заголовок уголос?
Заперечую.
Це не стосується справи.
-Продовжуйте. -Ось перше речення статті.
«До мене прийшла корейка, на яку напали біженки з КНДР».
Тут безпосередньо згадується інцидент, тому вона стосується справи.
Відхиляю заперечення.
Захист, продовжуйте.
Свідку, будь ласка, зачитайте заголовок.
Ваша честь.
Можна я про це не говоритиму?
Ви відмовляєтеся свідчити?
З якої причини?
Ця стаття викликала багато ненависті й критики.
Я отримав ненависні коментарі, телефонні скарги
і навіть загрозливі листи.
На жаль, це не є достатньою підставою, щоб не свідчити.
Прочитайте заголовок статті.
«Біженці з КНДР стають злочинним угрупуванням».
Свідок стверджує, що «в корейському суспільстві
біженці з КНДР уже становлять серйозну проблему»
і що «уряд фінансує асиміляцію біженців із КНДР,
тобто дає злочинцям можливість вчиняти злочини».
Правильно?
Просто…
Ну,
я зовсім не упереджений, але статистика говорить сама за себе.
Знаєте, який рівень злочинності серед біженців із КНДР?
Цілих десять відсотків.
Удвічі вищий, ніж середній рівень по Південній Кореї.
Рівень повторних нападів також на п'ять відсотків вищий.
Тобто ви не вважаєте біженців із КНДР злочинним угрупуванням?
Тобто ваша впевненість у причині ушкоджень,
яку ви встановили, просто поглянувши на ушкодження,
не пов'язана з вашою думкою про біженців із КНДР?
Що?
На вашу думку,
провина відповідачки більша, ніж чоловікова, так?
Бо він із Південної Кореї,
а відповідачка — з КНДР.
Заперечую. Навідне.
Приймаю.
Але якщо чесно,
хіба можна робити насильника з нормального корейця,
просто щоб допомогти якійсь біженці з КНДР?
Що?
Цей суд оплачується з податків громадян.
Тому він має захищати їх, а не якусь біженку з КНДР!
Спокійно. Тепер присяжні за нас.
Я поважаю вашу думку,
але біженці з КНДР — громадяни Південної Кореї.
Тому ми й проводимо цей суд.
Так, ну…
Правильно.
Ти їси?
Ти вже зіпсував і сидиш їси?
Як ти можеш їсти, дурню?
-Що таке? Ти здурів? -Це ти тут здурів.
Ти знаєш, як я надривався, щоб СДР стала нашим клієнтом?
СДР?
Так, телепню!
Спілка добросовісних лікарів, СДР! Ти все зіпсував!
Засадив Квона Пьонкіля на лавку свідка,
не знаючи, що він керує СДР?
Знаєш, що я щойно вислухав від директора?
Не знаєш!
Квон Пьонкіль сказав, що не хоче говорити про статтю.
Але адвокати з «Ханбати» наполягли, щоб він розказав!
Боже.
Боже!
Усе через громадську справу, яку ти ведеш з новачками?
Мьонсоку…
У тебе стільки досвіду, як ти міг так помилися?
Як ти міг втратити клієнта,
який приносить нам мільярди, черед громадську справу?
Добре, я зрозумів. Годі вже.
Єдиний співробітник,
який мав би допомагати, завдає мені шкоди!
Боже, як це дістало!
Про фірму переживаю лише я!
Вибачте, що не перевірила біографію свідка.
Вибачте, що через мене ви втратили прибуткового клієнта.
Новачки не мають за таке перепрошувати.
Це моя помилка.
Це моя провина, і мені страшенно соромно.
Але не вважаймо це
«якимось громадським випадком», «якоюсь біженкою з КНДР».
Докладімо всіх зусиль, навіть якщо
справа не коштує мільярдів.
Так.
Добре.
Доїдайте.
Я піду, бо мені соромно.
Ого.
УСТАНОВА ПРАВОПОРЯДКУ
-Мамо! -Хаюн.
Мамо!
Мамі шкода.
Мамо.
Мамі дуже шкода, Хаюн.
Хаюн.
Молодець!
Просто молодчина.
Поїмо кімбап.
БІЛІ 480, СИНІ 680
ВІДЗНАКА НАГОРОДА ЗА СТАРАННЯ
СІМЕЙНИЙ ДЕНЬ СПОРТУ
Ось, Йону, поїж фруктів.
Ні.
Мій син такий красень.
Йону? Ось, тримай.
-Тату. -Що?
Чому в мене нема мами?
Покарання за травму через грабіж надто жорстке.
За вбивство дають мінімум п'ять.
Чому за наш випадок дають сім років?
Може, оскаржимо конституційність закону?
Якщо Конституційний суд погодиться,
Хянсім могли б виправдати.
Таке вже пробували раніше.
У 2001, 2006 та 2016 роках.
Нічого не вийшло?
Так, їх визнали конституційними.
Біженець із КНДР все-таки біженець, так?
Може, є якісь пом'якшення для біженців, іммігрантів чи іноземців?
Ні.
Добряче подумай. Зовсім нічого?
Нічого. Таких і не повинно бути.
А то ми дали б дозвіл на злочини біженцям, іммігрантам та іноземцям.
Що ще можна підняти?
Йону, ти ж генійка.
Придумай щось!
Трохи з натяжкою, але я маю щось на думці.
Що?
Законодавство КНДР.
Так, у КНДР теж є пограбування.
Стаття 288 кримінального кодексу КНДР. Крадіжка приватної власності.
«Особі, яка вкрала особисте майно
шляхом нападу або загрози життю чи здоров'ю,
присудять щонайбільше чотири роки виправно-трудових таборів».
Але за «Кримінальним кодексом»,
виданим при університеті імені Кім Ір Сена,
у порівнянні з законами Південної Кореї, закони КНДР
передбачають серйозність нападу або погроз.
Напад має бути досить серйозним для вбивства або важких ушкоджень.
Погрози мають передбачати напад, який призведе до смерті
або серйозних ушкоджень,
якщо жертва не виконає вимог нападника.
Якщо напад або погрози не відповідають цим вимогам,
злочин грабунку не встановлюється,
натомість його визначають як крадіжку особистого майна.
Злочин крадіжки особистого майна?
«Стаття 284 Кримінального кодексу КНДР.
Крадіжка особистого майна.
За крадіжку особистого майна
карають щонайбільше чотирма роками виправних робіт».
Ваша честь, прошу, зосередьтеся на покаранні.
За крадіжку особистого майна
присуджують максимум чотири роки таборів.
Інакше кажучи, максимум чотири роки ув'язнення.
Але за крадіжку особистого майна
присуджують максимум рік трудової дисципліни.
У Південній Кореї максимальне покарання
передбачало б рік виправних робіт.
Досить тирад про закони КНДР.
Що саме ви аргументуєте?
Відповідачка звикла до законів КНДР,
а не Південної Кореї.
Відповідачка намагалася повернути власні гроші.
Вона не бажала пограбувати жертву, порушивши її права.
Ба більше, вона не думала,
що її ув'язнять довічно
або принаймні на сім років за її вчинок.
Тому що в Північній Кореї
вчинок відповідачки не визнали б злочином грабунку.
Тобто адвокати аргументують,
що відповідачка не вважала свої дії грабунком
через закони Північної Кореї?
Я правильно зрозумів?
Ваша честь, такої безпрецедентної логіки я ще не чув.
Справді, безпрецедентно.
Але можливо, щось у ній є.
Відповідачко,
ви не вважали свої дії пограбуванням,
бо звикли до законів КНДР?
Ну…
Так.
Справді?
Що ви зробили б, якби жертва не повернула вам грошей?
Ви не думали відбирати їх силою?
Ваша честь…
Ваша честь.
Будь ласка, нагадайте відповідачці,
що вона може не свідчити.
Звісно.
Відповідачко, можете не відповідати.
Але я запитую, щоб суд вівся справедливо.
Відповідачко, ви могли б відповісти?
Я хотіла повернути їх
за будь-яку ціну.
То були мої гроші.
Так.
Що ж…
Що ви скажете про останній аргумент адвокатів?
Ви справді хотіли лише пригрозити жертві,
щоб це не вважалося пограбуванням за законами КНДР?
Не певна.
Якщо чесно, я не дуже тямлю
в законодавстві Північної Кореї.
Зрозуміло.
Це все.
Гаразд, захист завершено.
Присяжні, починайте свій розгляд.
Я винесу вирок опісля.
Усім піднятися.
Я повертаюся в офіс, ви зі мною?
Я залишуся на вирок.
Я теж.
Добре.
Залишайте з відповідачкою до кінця.
Яким би не був результат, ви чудово впоралися.
Товаришки адвокатки.
Чому похнюпили носа?
У переносному значенні.
Вибачте.
Боже, за що ви вибачаєтеся?
То що,
уже все вирішено?
Мене посадять у тюрму?
Ні. Відпочиньте трохи, побачимося після вироку.
Вам сюди.
Ми ще не спробували один аргумент.
Оскарження конституційності.
Що?
Ти казала, таке вже пробували,
але безрезультатно.
Зачекай.
Йону!
Агов!
Куди це ти йдеш?
Присяжні вже розглядають справу. Що тепер зміниш?
Вирок ще не оголосили.
Подамося на продовження слухання.
Зустрінемося з суддею.
Без дозволу на відвідини до судді не пустять.
Візьмемо дозвіл на відвідини.
Їх просто так не роздають.
Потрібен дозвіл судді.
Думаєш, він не дасть дозволу?
Агов!
Вітаю, ми адвокатки. Ми хотіли б зайти до судді.
-Якого? -Рю…
До старшого судді Чхве Пойона з восьмого поверху.
Яка мета вашого візиту?
Він на вас чекає?
Ми тут з особистих причин.
Суддя Чхве Пойон — мій батько.
Ми з колегою прийшли в справах.
Хвилинку.
На зв'язку приймальня.
Схоже, сюди хоче зайти донька судді Чхве.
Хочу пересвідчитися, що все гаразд.
Ваше ім'я?
Чхве Сойон.
Адвокатка Чхве Сойон.
Так. Добре.
Запишіть своє ім'я та мету візиту і проходьте.
ВЕРХОВНИЙ СУД КОРЕЇ
Знаєш, навіщо все це?
Щоб не пустити таких, як ми.
Щоб суддям не надокучали поза залою суду.
Ми не надокучатимемо судді поза судом.
Ми просто хочемо продовжити слухання.
Гадаєш, обвинувач не заперечуватиме?
Не віриться, що я підіграю У Йону.
Даруйте.
Ми прийшли до судді Рю Мьонха!
Хто ви такі?
У чому річ?
Як ви сюди зайшли?
Ваша честь, ми хотіли б продовжити слухання.
Ви не знаєте, що присяжні вже почали розгляд?
Знаємо. Але в нас не було іншого вибору,
хоча ми й знали, що це грубо.
Уже пізно подавати запит на продовження слухання.
Ні.
Якщо ви чимось не задоволені, подайте на апеляцію.
У чому річ?
Відповідачка не отримала грошей від жертви.
Неконституційно висувати звинувачення за травму через пограбування.
Будь ласка, дозвольте продовжити слухання.
Спроба завдати травму через пограбування не означає спробу пограбування.
Без спроби травмувати
такі звинуваченні безпідставні.
Хіба не можна тлумачити інакше?
Спроба завдати травму через пограбування — м'якше звинувачення,
ніж травма через пограбування.
Заборонено перекручувати закон,
щоб безпідставно пом'якшити звинувачення.
Хочете судитися, аби лишень не поступатися?
Але ж вода камінь точить.
Спочатку ви аргументували, що відповідачка не винна в травмах жертви.
Потім стверджували, що за законами КНДР це не вважалося пограбуванням.
А тепер неконституційно судитися
за травму через пограбування, якщо відповідачка не отримала грошей?
Ви знущаєтеся?
Чорт забирай.
СТАРШИЙ СУДДЯ РЮ МЬОНХА
Розумію, ви молоді адвокатки, і тому затяті,
але все ж
для затятості — свій час і місце.
Усе зовсім не тому, що ми молоді адвокатки,
а тому що пані Кє Хянсім прекрасна матір.
Як мама-кит.
Що?
Пані Кє Хянсім не надто розсудлива і чинить як забажає.
Навіть зараз вона не до кінця усвідомлює, що зробила неправильно.
Але пані Кє Хянсім вирішила п'ять років жити втікачкою,
щоб не покинути свою дитину.
Через материнський інстинкт вироків не пом'якшують,
але благаю, зважте на обставини чудової матері,
яка хотіла виростити доньку, перш ніж сісти за ґрати,
щоб донька була досить дорослою, аби не забути матір,
коли та вийде на волю.
Ви аргументуєте поза судом.
Досить з мене ваших тез, вони не вплинуть на вирок.
А також я не продовжу слухання.
Якщо зараз же не підете звідси, я викличу охорону.
Найвідоміший спосіб вполювати кита — спершу вбити китеня.
Гарпуном ранять слабке маля,
і поки йому болить,
матір нікуди не відпливає.
Вона не може покинути китеня, яке страждає.
Саме тоді
закидують другий гарпун,
але вже в матір — справжню ціль.
Люди…
Кити розумні.
Вона знає, що її також уб'ють, якщо вона не покине своє маля.
Але вона не йде.
Якби я була китом,
мама не покинула б мене?
Усім встати.
Сідайте.
Присяжні, ви закінчили розгляд?
Передасте мені письмовий вирок?
Я оголошу результати розгляду.
Про звинувачення.
За одноголосним рішенням усіх семи присяжних — винна.
Про покарання.
За одноголосним рішенням усіх семи присяжних,
чотири роки ув'язнення.
Дякую вам, шановні присяжні.
Суд дуже поважає вашу думку.
Час винести вирок.
Встаньте.
Остаточний вирок.
Відповідачку засуджено до одного року й дев'яти місяців ув'язнення.
Виконання покарання відповідачкою
відкладається на три роки з дня винесення вироку.
Суд постановляє, що відповідачка відбуде умовний термін
і 80 годин виправних робіт.
Що він каже?
Умовне!
Що?
Умовне…
Суть злочину в тому, що відповідачка змовилася
зі співучасницею та загрожувала жертві
з наміром силою відібрати майно.
Зважаючи на страх, який пережила жертва під час нападу,
а також втечу відповідачки після злочину без суду,
відповідачку необхідно суворо покарати.
Зважаючи на те, що відповідачка
не звикла до законів Південної Кореї як біженка з КНДР,
вперше порушила закон без попередніх судимостей
і найважливіше…
хоча минуло п'ять років,
вона зізналася, не забувши про злочини,
з метою отримати покарання.
Тож суд узяв до уваги ці особливі фактори.
Точно.
Зізнання.
Так, вона зізналася.
Авжеж.
Вигідні та невигідні для відповідачки елементи вироку…
Ми так зосередилися на іншому, що забули про зізнання Хянсім.
Зізнання — одна з головних підстав для пом'якшення. Як ми забули?
Ми дурепи.
Можливо, розумний таки суддя.
Мудрість досвіду.
«Мудрість досвіду».
Через суд присяжних,
за законом про суди присяжних у кримінальних справах,
постанова є формальним судовим рішенням.
Дякую.
Мамо, повісь.
Хіба не гарна?
Боже, мені закоротка. Поміряй ти.
-Мамо, поміряй. -Тобі пасуватиме.
Хоч раз.
Ні, надто дорого.
Нумо, я тобі подарую.
Бренд рекламують молодшому поколінню,
тому наші клієнтки приводять із собою доньок.
Зрозуміло.
У вас є донька?
Ні, лише син.
Ясно.
Тоді, мабуть, ви заздрите, коли бачите матерів з доньками на закупах.
Вам ще не пізно народити доньку.
Просто стій і дивися.
У повну ціну цей бренд дуже дорогий.
Якщо пропущу розпродаж, то ніколи її не куплю.
Що?
-Купи собі теж. -Не треба.
Купи сумку. Досить щодня ходити з тією самою.
Не люблю магазини.
Тепер полюбиш.
Як класно.
Що ти робиш?
Ходімо.
Далі?
-Я ще не все побачила. -Ходімо додому.
Чому?
Немов поділити місто надвоє й ізолювати половини.
Цей район просто так не зникне.
Це все матеріали про Хенбок?
Це адвокатка Тхе Сомі, так?
-Чому прийшов король? -Король?
-Гадаю, ти подобаєшся Чунхо. -Мене нелегко вподобати.
-Серце калатає, як скажене? -Таке траплялося.
Він точно тобі подобається!
Я хочу перевірити, чи ти мені подобаєшся.
Переклад субтитрів: Софія Семенко