SERIÁL NETFLIX
TYLER ANGLICKÁ ŠKOLA
UNIVERZITA HANKUK
AKADEMIE MUDŽIN
- Ukaž, já to zkusím. - Nech toho!
MATEMATIKA V KOSTCE
Mrkneš se na tohle?
Měla by to být tahle odpověď…
Tenhle autobus měl jet na akademii.
Měl jet na Akademii Mudžin,
což zkráceně znamená „Mučivá dřina v životě nekončí“.
Ale já, vrchní velitel Dětské osvobozenecké armády,
jsem se zmocnil tohoto autobusu.
Tenhle autobus nepojede na akademii.
Vítejte na palubě autobusu, který nejede na akademii!
Kdo jste?
Jsem vrchní velitel Dětské osvobozenecké armády.
Jmenuji se Pang Ku-ppong.
Fakt se jmenujete Pang Ku-ppong jako „prdění“?
Takže on je pan Prdprd?
- Jmenuje se pan Prdprd? - Určitě lže.
- Jmenuji se Pang Ku-ppong.
- Cože? - Fakt?
OBČANSKÝ PRŮKAZ PANG KU-PPONG
- Ukaž. - Proč?
- Chci to vidět. - Hele.
- Vážně? - Taky to chci vidět.
Vy, kteří jste nastoupili do tohoto autobusu,
jste kvalifikovaní vstoupit do Dětské osvobozenecké armády.
Děti, které se nechtějí přidat
nebo chtějí na akademii, musí hned vystoupit!
Co je to Dětská osvobozenecká armáda?
Jasně.
Dětská osvobozenecká armáda si hraje.
Hraje si, hraje si a ještě jednou si hraje.
Děti si hrají tak, až je to zázrak, že se neuhrají k smrti.
Hrají si tak moc,
až se jim ze samého hraní…
kroutí střívka.
Můžu se zeptat mámy?
Ne.
Odcházím.
Jestli nechcete být v armádě,
tak hned vystupte!
Mámy o tom nesmí vědět, ano?
Pochopily by, že si místo akademie
budeme hrát a hrát, abychom osvobodili děti?
Ne.
- Ne. - Ne.
A proto Dětská osvobozenecká armáda prohlašuje toto!
Zaprvé, děti si musí okamžitě hrát.
Zadruhé, děti musí být okamžitě zdravé.
Zatřetí, děti musí být okamžitě šťastné.
Já, vrchní velitel Pang Ku-ppong,
zakrátko zvítězím nad lstivými požadavky škol, akademií a rodičů
a okamžitě zazpívám šťastným dětem!
Děti.
Pojďme si hrát!
Jedeme.
- Kdo z vás umí řídit? - Já.
- Já chci řídit. - Já!
- Já!
- Připoutejte se. - Já!
- Připoutejte se!
PŘÍPAD 9 PESTRÝ PIŠTEC
ÚSTŘEDNÍ OKRESNÍ SOUD V SOULU
Doktorko Uová. Už jste u soudu?
Ano.
Rozhodnutí o zatykači stihnu,
ale asi nebudu mít dost času na výslech obviněného.
Ani jsem nestihla projít materiály.
To je pochopitelné, zrovna jste na ten případ nastoupila.
Čun-ho už má spisy u sebe, takže je brzy dostanete.
Ano. Dobře.
Doktorko Uová, tady.
Rychle.
Obviněný je 26letý muž,
byl zatčen za únos nezletilých.
Před dvěma dny unesl autobus Akademie Mudžin
a odvezl 12 školáků na nedalekou horu.
Prý se Hanbada ujala případu
na žádost ředitelky Akademie Mudžin.
Ano, to je pravda. Obviněný je její nejmladší syn.
Jinými slovy unesl autobus matčiny školy.
Co s těmi dětmi v horách dělal?
Jen si hráli.
Cože?
Zřejmě se čtyři hodiny věnoval s dětmi rekreačním aktivitám.
Zatkli ho,
když to řidič autobusu nahlásil policii.
Doktorko Uová, tady…
Ano?
Máte tu řasu…
Jen okamžik.
Tady.
Vaše řasa…
Nemohl jsem ji uchopit. Ale povedlo se mi to.
Dobře.
No, já…
půjdu tedy za klientem.
Kdo jste?
Dobrý den.
Jsem doktorka U Jong-u z právní kanceláře Hanbada.
Ať už čteno zleva zprava, pořád je to U Jong-u, ta samá.
Jelenovi pivo nelej. U Jong-u.
Dnes…
JMÉNO: PANG KU-PPONG
Přidělili mě k případu jako…
obhájkyni pana Pang Ku-pponga.
Nepotřebuji právníka.
Pokud ten případ nevezmu,
přidělí vám obhájce ex offo v jurisdikci soudu.
To chcete?
Můžu být souzen bez právníka?
Ne. Nemáme moc času, tak se zeptám hned.
Pang Ku-ppong je vaše pravé jméno?
Proč se ptáte?
Máte divné jméno.
Bojím se, že by to soudce mohl brát negativně.
Když se představím,
děti se rozesmějí.
Jméno jako U Jong-u by děti nerozesmálo.
Co jste to předtím říkala? Jelenovi…
Jelenovi pivo nelej. U Jong-u.
Plyne to pěkně.
Ale není to nic moc. Není to legrační.
Něco jako…
U, U, U.
U-u-u, U, U-u-u, Ufounova řiťka.
Ufounův bobek.
To je mnohem vtipnější.
Aspoň něco takového.
Prosím?
Mít jméno, které rozesměje děti a rozzlobí dospělé,
a žít podle něj.
To je revoluce, kterou se snažím zažehnout.
Těší mě.
Podejme si ruce.
Podejte mi ruku.
Těší mě.
Pane obviněný.
Jak se jmenujete?
Pang Ku-ppong.
To je vaše pravé jméno?
Pojmenovali vás tak rodiče?
Před dvěma lety jsem si změnil jméno.
Teď je moje pravé jméno Pang Ku-ppong.
Čím se živíte?
Jsem vrchní velitel Dětské osvobozenecké armády.
Námitka!
Cože?
Jaká námitka? Tohle je předvolání ve věci obžaloby.
- Co je to s vámi? - Omlouvám se.
Přeřekla jsem se, protože mě odpověď klienta překvapila.
Ano.
Sám jsem docela překvapen.
Vaše Ctihodnosti.
Zrovna mě k případu přidělili,
a nestihla jsem si s klientem promluvit.
Mohl byste mi dát chvilku, abychom si ujasnili postup?
Tak si pospěšte.
Jak to myslíte,
že jste vrchní velitel Dětské osvobozenecké armády?
To je moje práce.
Takové odpovědi vám nepomůžou.
Musíme ukázat, že jste při smyslech
a že nehrozí, že byste zničil důkazy.
To je moje práce.
Ano, ale soudce stejně napíše „nezaměstnaný“ nebo „není známo“.
Udělejte, co říkám.
Zeptám se znovu.
Pane obviněný.
Čím se živíte?
„Nezaměstnaný“.
Dobře.
Ani „není známo“ si nezapisujte, Ctihodnosti.
Jsem vrchní velitel Dětské osvobozenecké armády.
To je moje práce.
Můj syn je tedy…
ve vazbě?
Ano.
Váš syn je velmi zatvrzelý, což soud zjevně znepokojuje.
Tvrdí, že je vrchní velitel
Dětské osvobozenecké armády.
Co řekl na tu otázku ohledně svého současného bydliště?
Prý přebývá v „dětských srdcích“.
Vím, že jste se velmi bála, že to pro vašeho syna
bude ve vazbě velmi těžké.
Omlouvám se.
Ne.
Je to chyba mého syna, že tak reagoval.
Co se stalo se školáky, které vzal do hor?
Pořád chodí na Akademii Mudžin?
Všech 12 jich z akademie odešlo.
A vrátila jsem jim školné.
Zvěsti se šíří rychle
a rodiče jsou na pověst velmi citliví,
takže se strhla lavina odchodů.
Bože, to je mi líto.
Sešla jste se s rodiči těch 12 školáků?
Jen jednou, na policejní stanici. Omluvila jsem jim.
Potom jsem na to už neměla čas.
Mám se s nimi spojit?
Ano.
Když rodiče nebudou trvat na potrestání,
mohlo by to pomoci, aby vašemu synovi snížili trest.
Rodiče samozřejmě mohou požadovat finanční vyrovnání.
S tím počítám.
Připravím peníze na vyrovnání
a zkusím od nich získat vyjádření.
Dobře. Na proces se dobře připravíme.
Výchova mých tří chlapců
nebyla vůbec snadná,
když jejich otec předčasně zemřel.
I tak jsem matka,
která dokázala všechny tři syny poslat na Soulskou státní univerzitu.
Akademii Mudžin jsem založila díky svým osobním zkušenostem.
Jaký má smysl, aby uspěly jen moje děti?
I ostatní děti by měly mít šanci na úspěch.
Ale asi jsem měla
tolik práce s péčí o cizí děti,
že jsem si ani nevšimla, že se můj syn vydal špatnou cestou.
Doktore Čongu.
Mohu vám zaplatit provizi, jakou budete chtít.
Nezabránili jsme, aby ho vzali do vazby,
ale do vězení by jít neměl.
Pomozte mi, prosím.
Samozřejmě.
Tady je to suši s mořskými řasami podle U Jong-u.
Pivo jsem si neobjednala.
- To je pro mě. - Dobře.
No…
Tak poslouchej.
Když někdo řekne, že má někoho rád, a ten člověk nereaguje,
znamená to, že nechce odpovědět, že?
Někdo řekl, že má někoho rád? Kdo?
- Já. - I Čun-hovi?
Ano.
Neuvěřitelné!
Podívejme se na tebe, ty malá mrško.
Nadarmo se neříká, že tichá voda břehy mele.
Vousáči, slyšels to?
Bože, dokonce i Jong-u vyjádřila city klukovi,
ale já jen otročím u nádobí.
Co to říkáš? To já dneska umyl všechno nádobí.
Mimochodem, vůbec nejsi taková, jaká vypadáš.
Jsi velmi statečná.
Co přesně jsi řekla?
Neřekla jsi zase nic divného, že ne?
Ten den
jsem měla velmi zrychlený tep.
I když jsem se vás ani nedotkla,
srdce mi bušilo jako o závod.
Co to má…
Hraješ v nějakém lékařském dramatu?
Proč jsi mu říkala ty věci o tepu?
Takže…
myslím,
vás mám ráda.
Co je na tom špatného?
Aspoň mu řekla, co cítí, no ne?
„Srdce mi buší, když tě vidím.“
„Mám tě ráda.“
To znamená to samé.
Co na to řekl Čun-ho?
Doktorko Uová,
já…
On…
utíká?
„Doktorko Uová, já…“
A co pak?
A pak jsme běželi za Pak Ju-džinem, který utíkal,
takže jsme to nedokončili.
A pak už nic neřekl.
Zatím nic? Proč?
No…
Nevím jistě.
Možná proto, že mě nemá rád?
To si nemyslím.
Z toho, co jsem viděla, je do tebe blázen.
Čun-ho je hodný a laskavý.
Usmívá se, když mě vidí, a sundal mi řasu z obličeje.
Cože? Řasy?
Řasy!
To znamená, že se mu fakt líbíš! Že jo?
Jak můžeš sahat na něčí řasy, když k němu nic necítíš?
Odmést řasu přece neznamená, že ho máš ráda.
Nic to neznamená.
Když ti spadne do oka, můžeš i oslepnout.
Mám se ho znovu zeptat, co cítí?
- Ne. Zbláznila ses? - Taky myslím, že ne.
Co když na něj budeš taky hodná?
Nic neříkej, ale buď na něj hodná, ať je taky trochu zmatený.
Hodná, aby byl zmatený?
Jak to mám udělat?
Jak dáš někomu najevo, že s ním chceš chodit, Vousáči?
No…
Odsunu holce židli,
otevřu dveře od auta,
jdu po chodníku blíž k silnici
a vezmu jí věci.
Zbili vás ve vazbě?
Nebo jste se popral?
To je mléčná dráha.
Dobrá.
No…
Pane Pang Ku-ppongu.
Je pravda, že jste unesl nezletilé,
ale o obtěžování se nejednalo.
Můžu pro vás získat nižší trest.
Ale musíte uznat své chyby.
To slovo „nezletilý“ se ke mně nehodí.
- Prosím? - Nezletilý…
Dobrá.
Co jste dělal, když jste odvezl oběti na horu?
Výraz „oběti“ je taky trochu…
A co tohle?
Protože vstoupili do armády, budeme jim říkat
Dětská osvobozenecká armáda.
No…
Ne.
Budu jim říkat děti.
Co jste s dětmi dělal, když jste je unesl na tu horu?
Uspořádali jsme slavnostní přísahu.
Nepřátelé korejských dětí
jsou školy, akademie a rodiče.
Nedovolí dětem, aby si hrály.
Bojí se šťastných dětí
a zdravých dětí.
Chtějí úzkostlivé děti,
trpící děti
a poslušné děti.
Manipulují korejskými zákony a institucemi,
aby děti ještě víc zotročili
a ty se pak otočily k světu zády ještě dřív, než dospějí.
- Souhlasím! - Jasně.
Souhlasíte?
Jak se jmenuješ?
I Se-won!
Souhlasíš se mnou?
- Ano! - Dobře!
Dětská osvobozenecká armáda prohlašuje!
Zaprvé, děti si musí okamžitě hrát.
Musíte to říkat po mně, je to trapné.
- Dobře. - Dobře.
Opakujte po mně. Zaprvé.
- „Zaprvé.“ - „Zaprvé.“
Děti si musí okamžitě hrát.
- „Děti si musí okamžitě hrát.“ - „Děti si musí okamžitě hrát.“
Zadruhé!
- „Zadruhé!“ - „Zadruhé!“
Děti musí být okamžitě zdravé!
- „Děti musí být okamžitě zdravé!“ - „Děti musí být okamžitě zdravé!“
- Zatřetí! - „Zatřetí!“
Děti musí být okamžitě šťastné.
- „Děti musí být okamžitě šťastné!“ - „Děti musí být okamžitě šťastné!“
Já, vrchní velitel Pang Ku-ppong,
zakrátko zvítězím nad lstivými požadavky škol,
akademií a rodičů
a okamžitě zazpívám šťastným dětem.
Když řeknu „děti“,
řeknete „Pojďme si hrát“, dobře?
- Dobře. - Dobře.
Děti!
- Pojďme si hrát! - Pojďme si hrát!
- Pojďme! - Jdeme!
- Zamrzlík! - Zamrzlík.
- Cukr, káva, limonáda. - No tak.
Cukr, káva, limonáda.
Oloupu ti ji.
- Pozor, pálí to. - Je to horké.
Je to horké.
Je to horké!
Kdo nemá rád mléko? Já taky ne.
Nemám ho ráda, ale ani ho nemám nerada.
Hej, co to děláš?
Tys mi ho dala první.
Soudím, že jste nedělal nic originálního.
Z myšlenky, že hra musí být originální,
vznikají nudné dětské tábory bez pobytu v přírodě.
Vozit děti sem a tam, nutit je dělat to a ono,
aby zažily něco neotřelého a poučného.
To není hra.
I kdyby se jen dívaly na oblohu
a chechtaly se mrakům, které plují kolem.
Pokud se dítě usmívá a je šťastné,
to je opravdová hra.
Zdá se, že máte vlastní filozofii, pokud jde o dětské hry.
Ale nevím,
jestli vám to pomůže ke snížení trestu.
Snížení trestu chce matka, ne já.
Já chci…
Pojďte blíž.
Osvobození dětí.
Bože.
Co to s ním je?
Pan Pang Ku-ppong řekl, že bych se měla jmenovat
aspoň Ufounova řiťka
nebo Ufounův bobek, aby se děti smály.
Pokud jednou budu hájit dítě,
měla bych si dočasně změnit jméno.
Dnes mluvíte o panu Pangovi nějak moc často.
Ale ani slovo o velrybách.
To se vám nepodobá.
No…
Pan Pang je zřejmě ještě větší podivín než já, takže…
Takže co?
Když jsem s ním, je to fajn pocit.
Pro něj to musí být fajn.
To je poprvé, co o někom mluvíte s takovým úsměvem.
Prosím, sedněte si sem.
Co? Proč…
S tácem v rukou se vám bude špatně odsouvat židle.
Sedněte si sem.
Dobře.
Díky.
Jistě! Máte rád nakládané ředkve?
Chcete ode mě?
Ne, díky.
Už mám dost.
Tak dobrou chuť.
Po misugaru mě přepadla hrozná ospalost.
A když jsem se probudil,
autobus byl zaparkovaný na úpatí hory.
Hrozně jsem se lekl, podíval na telefon a viděl, že uběhly čtyři hodiny.
Zavolal jste hned po probuzení policii?
Ano.
Policie přijela a já jsem jim vysvětloval situaci…
Děti si musí okamžitě hrát!
- „Děti si musí okamžitě hrát!“ - Ten chlap scházel z kopce
a za ním všechny ty děti jako za nějakým pestrým pištcem.
A v tu chvíli ho zatkla policie.
Když vám obžalovaný podal misugaru,
věděl jste, že je to syn ředitelky Akademie Mudžin?
Ano.
Už tu byl i dřív.
Když nad tím teď přemýšlím,
asi si chtěl zjistit informace
o jízdním řádu autobusů akademie.
Námitka, to je spekulace.
Připouští se.
Pane svědku, nespekulujte a uvádějte fakta.
Dobře.
Na akademii mi řekli,
že je to nejmladší syn ředitelky,
takže jsem věděl, o koho jde.
Proto jste vypil misugaru od obžalovaného bez jakéhokoli podezření,
je to tak?
Samozřejmě!
Koho by napadlo, že ředitelčin syn
do toho misugaru něco nasype?
Námitka!
Svědek spekuluje, že to udělal obžalovaný.
Není to prokázaný fakt.
K námitce není důvod.
- Cože? - Cože?
Pane obžalovaný, co jste to řekl?
Doktorka Uová může mít námitku,
ale já ne.
Pane obžalovaný, uvědomujete si, že obhájkyně je na vaší straně?
K té předchozí vznesené námitce.
Ani k ní není důvod.
- Vaše Ctihodnosti? - Řidič mluvil pravdu.
Byl jsem v Akademii Mudžin, abych zjistil jízdní řád autobusů.
A dal jsem mu do misugaru prášky na spaní.
Nerad jsem vám způsobil šok.
Omlouvám se.
Ale pro osvobození dětí
nebyla jiná možnost. Žádám vás o velkorysé pochopení.
No, já…
Dobře.
Zaznamenejte vše, co obžalovaný řekl, slovo od slova.
Ano.
Ano, dobře.
To byl ředitelka Akademie Mudžin?
Ano. Všichni rodiče žádají potrestání.
Všech těch 12 dětí?
Ano. Ještě to není jisté,
ale podle ředitelky mají rodiče obětí v plánu podat
hromadnou žalobu na Akademii Mudžin.
To není dobré.
No…
Co kdybych se sešla s dětmi?
Co?
To, co pan Pang udělal,
mohlo rodiče rozezlít natolik, že chtějí podat žalobu,
ale pro děti to mohla být zábavná a vzrušující vzpomínka.
Když se dozví, že pan Pang bude potrestán,
mohly by děti svoje rodiče přesvědčit.
Jestli to rodiče zjistí, budeme mít problém.
Už teď jsou na bezpečí svých dětí citliví.
Co když za nimi nepůjdu přímo,
ale náhodou na ně narazím jako třeba na procházce?
Budete takového přístupu vůbec schopná?
Když uvážím, že jste to vy.
- Prosím? - Co?
Co?
Měl byste jít s doktorkou Uovou.
Ano.
Jistě.
Tak dobře. Běžte spolu.
Nesnažte se je moc přesvědčovat
a jen zjistěte, co si o tom případu myslí.
Dobře.
Děti obvykle dělají po škole to samé,
tak pojďme tam, kde jsou akademie.
- Vezmeme si taxíka. - Dobře.
Co se děje?
Jděte dál od silnice.
Hypoteticky, když auto najede na chodník,
je to bezpečnější.
Jasně.
Hypoteticky, nebylo by tedy lepší,
abych šel blíž k silnici já?
Myslím, že bych se autu dokázal vyhnout rychleji než vy.
Bože.
Prosím.
No…
Probůh.
Ano, děkuji.
Doktorko Uová.
Jsi Kim Min-dži?
Chodíš do třetí třídy na základní školu Hanti, že?
- No… - Znáš pana Pang Ku-pponga?
Ano.
Jsme jeho přátelé.
Aha.
Ty teprve večeříš? Už je po deváté.
Dnes jím brzy.
Když jsem nastoupila na Mudžin, jedla jsem nejdřív v deset.
Všechny třídy na Mudžinu jsou zamčené.
Zamčené třídy? Co to je?
No…
Až do konce vyučování nikdo nesmí ven.
Vůbec nemáme přestávky,
takže nemůžeme jít ani do obchodu.
A když chceme na záchod, musíme se dovolit.
To zní jako vězení, ne škola.
Chceme se tě zeptat na něco ohledně pana Panga.
Máš chvilku?
Ale ne. Jsem v háji.
Jdu pozdě. Musím do studijní kavárny.
Do studijní kavárny? V tuhle dobu?
Nemůžu jen tak sedět, když si hledám novou akademii,
na kterou mám přejít.
Máma řekla, že mám jít do studijní kavárny.
Mimochodem, šel pan Pang Ku-ppong do vězení?
Je ve vazbě, ale ještě není ve vězení.
Aha.
Pořád to mám u sebe.
Našla jsem to, když jsme šli do hor.
Všechno ostatní jsem vyhodila, kromě tohohle.
Naproti přes ulici je večerka.
Je tam spousta dětí.
Určitě tam jsou i děti, které šly ten den do hor.
Zeptejte se jich.
Dobrý večer.
Promiňte.
Chodí sem po desáté večer
školáci z místní akademie?
Prosím?
No, ano. Tehdy jim končí vyučování.
- Aha. - Každou chvíli by tu měli být.
Až přijdou, bude to bitva. Bitva o večeři.
Takže studenti večeří až po desáté?
Vypadá to tak.
Člověk by čekal,
že děti z tak nechutně bohatých rodin budou jíst něco speciálního,
ale tak to vůbec není.
Jedí nudle, trojúhelníkový kimbap, klobásy a tak podobně.
Sladké, slané, pikantní instantní jídlo.
Tady jsou.
Buďte opatrní.
Opatrně.
- Platíš všechno? - Ano.
Dobře.
Víte, co je nejvíc zajímá na nápojích?
Kolik mají kofeinu.
Čím víc, tím líp.
Tohle kávové mléko má spoustu kofeinu.
I děti ze základky ho pijí, jako by to byla voda.
Hrozný pohled.
Když tohle pijí teď, jak přežijí střední školu?
Nezapomeň si kartu.
Chodí sem nápadně malé děti, které vypadají pořád unaveně.
Vždycky to jsou ty, které se připravují na vědecké nebo prestižní střední školy.
Částečně je to tím, co jí,
ale malé jsou i kvůli nedostatku spánku.
Vidíte je?
Jako oni.
Co? Žalud!
- Žalud. - Cože?
To nic.
Přestaň brečet.
Proč brečíš?
Znáte Pang Ku-pponga?
Pang Ku-ppong je náš kamarád.
Pang Ku-pponga znám.
- Já taky. - Jasně.
Vyrobila jsem to ze žaludu, který jsem sebrala, když jsme šli do hor.
A on udělal tohle.
To je paráda. Odvedl jsi skvělou práci.
Proč jsi brečel?
Protože dneska dostal „nevyřešeno“.
„Nevyřešeno“?
Co to je?
Když do desíti nesplníte úkol, dostanete „nevyřešeno“.
Jaký úkol?
Z matematiky.
Začali jsme ve tři, ale jenom já jsem to nedokončil.
Bylo to moc těžké.
Úkolem studenta je řešit matematické úlohy od tří do deseti?
To je mámino auto.
Už půjdu. Ahoj.
Počkejte.
Chcete, aby šel pan Pang Ku-ppong do vězení?
Ne.
Chcete si s ním zase hrát?
Jdeme.
Co to děláš?
Hej, I Se-wone!
Děti, kterým je teprve 10 a 11 let, trčí uvnitř škol a akademií
a každý den se učí 12 hodin, aniž by se mohly najíst nebo vyspat.
Jsou jako delfíni, kteří jsou
uvěznění v malých nádržích a dělají šou jen za mražené ryby.
Kosatky v zajetí mají hřbetní ploutve takto ohnuté do strany.
Místo života ve volném moři je drží
v úzkém prostoru a týrají je…
To je velmi…
nešťastné.
Co tím chcete říct?
Co když budeme tvrdit, že pan Pang zachránil děti,
které byly zneužívány, a přijal nouzová opatření?
Zneužívané?
Posílat děti do školy a na akademii je zneužívání?
Měl to nahlásit policii, a ne je unášet.
Navíc
při únosech nezletilých nezáleží na motivu ani účelu.
Je to zločin, i když jsou záměry dobré.
A co když budeme tvrdit, že s tím děti souhlasily?
V době incidentu byly dveře autobusu otevřené
a pan Pang jim dvakrát řekl, ať odejdou, jestli s ním nechtějí jet.
Souhlas nezletilých nestačí.
Měl mít souhlas jejich zákonných zástupců.
Doktorko Uová, je mi obžalovaného líto.
Jen chtěl, aby si děti hrály, a oni ho za to zadrželi.
Přijde mi to zbytečně kruté.
Ale čím víc se tak cítíme, tím víc se musíme soustředit.
Necháte se strhnout podivnou logikou obžalovaného
a budete dál vykládat divné věci?
Doktore Čongu.
Co…
Proč…
Vy někam jdete?
Kam?
Na rande naslepo.
Rande naslepo?
A co Čun-ho?
Pořád řešíte Čun-ha?
Vy a vaše prohnilé instinkty.
Odteď budu žít agresivně.
Znáte-li někoho milého, představte mě.
Protože já ho získám.
Chcete si někoho získat agresivně?
Určitě i vy, doktore Kwone, znáte aspoň jednoho hodného muže.
Nikdo vás nenapadá?
„Určitě i vy, doktore Kwone“?
O někom bych věděla.
Ví toho hodně o tom, jak být pozorný.
Odstrčí židli, otevře dveře od auta,
nechá tě jít po chodníku dál od silnice
a nosí ti věci.
Vážně?
Ano, a dělá dobré suši. Příště vás seznámím.
Máme štěstí, že ho zatkla policie.
Co kdyby nepřišli včas?
Mohlo se stát něco hrozného.
Násilník!
Mohl se z něj vyklubat násilník!
Zcela chápeme váš hněv a obavy.
Ale…
soudní spor vyžaduje spoustu času a energie.
A nezaručuje, že výsledek bude ve váš prospěch.
Co kdybyste nám řekly, co chcete,
abychom to mohli urovnat mimosoudně?
Ředitelka Čchoi Song-suk je připravena se vám upřímně omluvit.
Jaký má smysl, aby se omlouvala jen ředitelka?
Ten Pang Ku-ppong, nebo jak se jmenuje, je arogantní.
Slyšeli jste, co řekl na policii?
Choval se k nám jako k nestydatým rodičům,
kteří ignorují štěstí svých dětí a chtějí je jen poslat na vysokou.
To mě taky naštvalo.
Nutíme je trpět, protože se nám to líbí?
Je to pro jejich budoucnost.
Co s nimi v životě bude, když si budou jen hrát
a nebudou si rozvíjet studijní návyky?
- To by byl problém. - Má pravdu.
- Pomáháme jim se studiem. - Tolik se snažíme.
- Není to snadné. - Lidé to nikdy nepochopí.
- Co to dělá? - Co to děláte?
Můj syn
je duševně nemocný a omezený.
Nejspíš ani neví, co říká.
Všechny jsme matky, které vychovávají děti.
Prosím, nechte promluvit ušlechtilé mateřské srdce a odpusťte mému synovi.
Postarám se, aby se to už neopakovalo.
Paní ředitelko, neříkala jste, že jste matkou úspěšných synů?
Tvrdila jste, že díky vaší akademii se všichni dostali na SNU.
- A teď je vaše dítě duševně nemocné? - Byla jsem arogantní.
Je to moje vina.
Jestli chcete omluvu, omluvím se,
a jestli chcete peníze, nabídnu vám vyrovnání.
Můj syn
je příliš křehký na to,
aby zvládl život ve vězení.
Snažně vás prosím.
Protože jestli půjde do vězení,
může udělat něco, na co nechci ani pomyslet.
Prosím vás.
Všech 11 vyjádření jsem zkontroloval.
Jsou podepsané a mají pečeť.
Za to můžeme poděkovat jen vaší upřímnosti, pane ředitelko.
Děkuji.
Také vám všem děkuji.
Tak my půjdeme.
Dobře.
Já tu ještě chvíli zůstanu.
Ředitelko Čchoiová.
Ano?
To, jak jste říkala, že je Pang Ku-ppong duševně nemocný a omezený
a že nejspíš ani neví, co říká.
Jako jeho právnička si to nemyslím.
Takže myslíte,
že je normální?
Viděla jste ho jen párkrát,
takže ho vidíte v dobrém světle.
I když ho moc neznám, nemyslím si o něm nic špatného.
Ale neměla byste pro něj jako jeho matka udělat víc?
Neměla byste ho alespoň
jednou vyslechnout s otevřeným srdcem?
Děti se smějí jen jménu Pang Ku-ppong.
Rozumí významu osvobození dětí,
který pan Pang prosazuje.
Jediný, kdo mu nerozumí…
jsou dospělí.
Chcete si s ním zase hrát?
Hej, I Se-wone!
Chci si hrát celý den, každý den. Chci být osvobozený.
Pane svědku, jak byste popsal obžalovaného?
Obžalovaný trpí poruchou s bludy.
Přesněji řečeno megalomanií.
Takže tvrzení obžalovaného,
že je vrchním velitelem Dětské osvobozenecké armády,
je také příznakem megalomanie?
Ano, je to tak.
Pacienti, kteří trpí megalomanií, věří,
že zastávají důležitou pozici v instituci nebo organizaci…
To je vše.
Počkejte…
Chci svědkovi položit další otázky.
Doktorko Uová.
Akademie Mudžin, na kterou chodilo těch 12 dětí,
je známá zamčenými třídami.
Víte, co jsou zamčené třídy?
Zamčené třídy?
Ne, to nevím.
To znamená,
že žáci jsou tam celý den zavření a musí se jen učit.
Děti, které chodí na Akademii Mudžin,
nesmí před desátou večer ven.
Nemají čas na přestávky a jídlo.
Musí dokonce žádat o dovolení jít na toaletu.
A děti, které se dovolí víckrát než dvakrát denně, pošlou domů s tím,
že nemají předpoklady ke studiu.
POROTA
Akademie Mudžin je známá tím, že po rodičích chce souhlas
s potrestáním dětí, které nedělají domácí úkoly,
ale obliba Akademie Mudžin je mezi rodiči
na historickém maximu.
Přesto jste stále přesvědčeni,
že interpretace reality obžalovaného je natolik deformovaná,
že ho lze označit za trpícího bludy?
- Doktorko Uová, co to děláte? - Doktore Čongu.
Nemůžeme ji ještě nechat?
Počkejte…
Podívejte se na obličej mého syna.
Prosím?
Co chce říct, že se tváří takhle?
Děti ve věku 10 a 11 let, nemohou pořádně jíst, spát, odpočívat a hrát si,
protože se musí denně 12 hodin učit.
A přesto říkáte, že nepřátelé korejských dětí nejsou školy,
akademie a rodiče?
Paní obhájkyně.
Svědka si vyžádala obhajoba.
Proč se snažíte získat svědectví, které by obžalovaného znevýhodnilo?
O nic takového se nesnažím.
Co se snažíte dokázat?
Chcete slyšet, že obžalovaný nemá problém
s interpretací reality, takže nemá poruchu s bludy?
Ano, přesně tak.
Uvědomujete si, že by to mohlo být pro obžalovaného
nevýhodné svědectví?
Vaše Ctihodnosti,
obžalovaný je člověk, který se dopustil trestného činu tím,
že se svým přesvědčením pokusil o reformu stávajícího společenského systému.
Jinými slovy je to politický pachatel.
Není to ohavný zločinec, který si zaslouží morální opovržení.
Pokud mu bude diagnostikována porucha s bludy,
mohlo by mu to pomoci snížit trest.
Ale urazilo by to jeho ideologii
o osvobození dětí.
Jako obhájkyně obžalovaného
se snažím obhájit
samotnou ideologii obžalovaného.
Tento soud zajímají zločiny obžalovaného,
ne šíření jeho ideologie.
Bez ohledu na vaše přání, paní obhájkyně, otázka, kterou vám chci položit
a kterou jako soudce musím položit, je jasná.
Pane obžalovaný,
litujete svých činů?
Vaše Ctihodnosti.
Chci obžalovanému připomenout právo odmítnout vypovídat…
Ne.
Necítím výčitky.
Takže hodláte dál páchat podobné zločiny?
Ano.
Doktore Čongu.
Vy to doktorce Uové necháte jen tak projít?
Copak nezkazila proces svým výlevem?
Musím si s ní promluvit a varovat ji.
Zase jen varování a žádný trest?
Neudělala přece triviální chybu.
Udělala chybu, která by mohla zvrátit rozsudek.
Copak jsme se o tom už nebavili?
Říkal jste, že si doktorka Uová zaslouží trest za nepovolené absence, že?
Doktore Kwone, asi máte opravdu rád tresty.
Proto jste to napsal na nástěnku?
Myslím to vážně.
Pokud se v práci neshodnete,
musíte si o tom promluvit a vyřešit to.
Rozdávání odměn či trestů za to, kdo je v právu a kdo ne,
na mě neplatí.
Právníci se neshodli
na strategii obhajoby.
Omlouvám se, že jsem to před procesem nemohl koordinovat.
Omlouvám se.
Děkuji.
Děkuji, doktorko Uová.
Co říkala moje matka?
Naštěstí to pochopila.
Jasně.
Vážně?
Ano.
Prohlášení, že netrvají na potrestání, je výhodné pro snížení trestu.
Ale ve výši trestu hraje roli
vaše výpověď, že necítíte lítost.
A soudce nebude brát v úvahu okolnosti.
Dosáhnout podmínky
může být běh na dlouhou trať.
To je jedno.
Ale můžu vás oba požádat o laskavost?
Laskavost?
Až budu mít závěrečnou řeč,
pozvěte prosím k soudu děti.
Prosím?
Chtěl jsem jim dopřát veselou vzpomínku, že si mohly hrát, jak chtěly,
ale bojím se, že jediné, co si budou pamatovat, je to,
že za hraní si
je trest odnětí svobody.
Jako vrchní velitel Dětské osvobozenecké armády,
chci, aby děti viděly, že jsem byl potrestán důstojně.
Chci, aby viděly, že se za své činy nestydím.
Možná vás to překvapí, ale ve škole jsem se učil dobře.
Cože?
Vystudoval jsem SNU a před promocí složil advokátní zkoušky.
Aha.
Kde jste promovala vy, doktorko Uová?
Cože?
Ano. Také jsem vystudovala Soulskou státní univerzitu.
A?
A…
taky jsem vystudovala právnickou fakultu SNU.
Ano, v obou případech summa cum laude.
Když se ohlédnu zpět, myslím, že klíčem k mým dobrým známkám
byl můj dětský sen stát se právníkem.
Je to tak, doktorko Uová?
Ano.
U mě to bylo také tak.
Opravdu?
Pokud se Min-dži zúčastní soudu,
hodně jí to pomůže zlepšit si známky a mohlo by ji to motivovat.
Nestává se každý den, aby na vlastní oči viděla pracovat
soudce, žalobce a právníky.
To je pravda. Když se zúčastní tohoto procesu,
bude se Min-dži přirozeně chtít dostat na SNU.
Ano.
A o bezpečí dětí se nebojte.
Spolu s ostatními právníky
je k soudu doprovodíme osobně.
Bože.
Vážně?
Bože.
Myslela jsem, že moje dcera tíhne k přírodním vědám.
Co když najednou řekne, že chce jít na práva?
- Bože, co budu dělat? - Jistě.
Doktorko Uová.
Ředitelka Akademie Mudžin nám prý půjčí školní autobus.
Budeme moct děti odvézt k soudu.
Dobře.
Počkejte.
Vezmu vám to.
- Co? - Kam to chcete?
Doktorko Uová.
Proč mi to děláte?
Co?
Jste ke mně…
pozorná.
Odsunula jste mi židli, nechala mě jít dál od silnice,
otevřela mi dveře od auta a teď mi nesete moje věci.
Co se děje?
Udělal jsem něco špatně?
Ne, nic takového.
Já jen…
mám vás ráda.
Jsem na vás hodná, protože vás mám ráda.
POHLEDÁVKY VYŠETŘOVACÍ PŘÍPAD
AKADEMIE MUDŽIN
- Kámen, nůžky, papír. - Najednou.
- Kámen, nůžky, papír. - Tumáš.
- Střih. - Fakt?
Udělala to až pak.
Ahoj, všichni.
Už musíme jet, ano?
- Dobře! - Dobře!
Pane.
Jak se jmenujete?
Taky máte divné jméno jako pan Prdprd?
Ne, nemám.
Já se jmenuji…
I Prdeláč.
Je to vážně I Prdeláč?
Ano, protože jsme přátelé pana Prdprda.
Tohle je I Prdeláč
a já jsem U, U, U-u-u Ufounova řiťka.
A co vy?
Jak se jmenujete?
- No… - No, my jsme jen…
Právníci.
- Ježíši. - Bože.
Jsem…
Kwon Bobek.
Co je to za jméno?
Jsem…
Čong Prďan!
ÚSTŘEDNÍ OKRESNÍ SOUD V SOULU
To je vše.
Pane obžalovaný.
Chcete něco říct?
Ano, nejprve…
bych chtěl promluvit k dospělým, kteří vychovávají děti.
Děti si musí hrát teď.
Později už bude moc pozdě.
Až je vezmou na univerzitu,
získají práci
a založí rodinu, bude už pozdě.
Kuličky, přetahovaná, na honěnou, na schovávanou.
Později už na to bude moc pozdě.
V životě plném úzkosti
už bude pozdě najít jedinou cestu
ke štěstí.
Zaprvé!
Děti si musí okamžitě hrát.
„Zaprvé, děti si musí okamžitě hrát.“
Zadruhé, děti musí být okamžitě zdravé.
- „Zadruhé,“ - „Zadruhé,“
- „děti musí být okamžitě zdravé.“ - „děti musí být okamžitě zdravé.“
Zatřetí.
Ticho v soudní síni.
Nikdo kromě obžalovaného nesmí promluvit.
Vaše Ctihodnosti.
V tomto případu jsou oběťmi ty děti.
Se svolením předsedajícího soudce
mají oběti právo během procesu vyjádřit svůj názor.
Nemůžete přijmout to,
že děti recitují Deklaraci osvobození dětí
jako vyjádření názoru obětí?
Zaprvé!
- „Zaprvé!“ - „Zaprvé!“
Děti si musí okamžitě hrát.
- „Děti si musí okamžitě hrát.“ - „Děti si musí okamžitě hrát.“
Zadruhé!
- „Zadruhé!“ - „Zadruhé!“
Děti musí být okamžitě zdravé.
- „Děti musí být okamžitě zdravé.“ - „Děti musí být okamžitě zdravé.“
Zatřetí!
„Zatřetí!“
Děti musí být okamžitě šťastné!
- „Děti musí být okamžitě šťastné!“ - „Děti musí být okamžitě šťastné!“
Já, vrchní velitel Pang Ku-ppong,
zakrátko zvítězím nad lstivými požadavky škol, akademií a rodičů
a okamžitě zazpívám šťastným dětem!
Děti!
Pojďme si hrát!
- Pojďme si hrát! - Pojďme si hrát!
Pang Ku-ppongu, podívejte na tohle.
- Podívejte se i na můj! - Taky ho mám!
To je super.
Obejmeme se.
Chceš na čadžangmjon chilli?
Ano.
Mám ti na to nalít omáčku?
Ano.
- Kdo je to? - Co?
Když to není Čchoi Su-jon, do které jsi blázen, tak která to je?
Záleží na tom, kdo to je?
Musím to vědět.
Poznám, že něco není v pořádku.
Vzdycháš jako nemocný pes.
Nějak si nedokážu představit, co bude dál.
Co?
Až spolu budeme chodit.
Mám pocit,
že jde o něco mimořádného.
Že budu potřebovat velkou dávku odhodlání.
Děsí mě pomyšlení, že když si něco začneme…
bude to těžké
pro nás oba.
Budeš se ženit?
Proč to bereš tak vážně?
Choď s ní a když vám to nevyjde, můžete se rozejít.
S ní si nemůžu začít s vědomím, že nám to nemusí vyjít.
Myslíš, že vám to nevydrží?
Ne, to si nemyslím!
Tak běž. Běž si pro odpověď.
- Mám? - Jo.
Hej, počkej. Kam jdeš?
Vážně jdeš?
Myslel jsem to
jako metaforické vyjádření posunutí vztahu dál.
Copak je tak natvrdlý?
Raz, dva, tři.
Raz, dva. Co?
Raz, dva, tři.
Co? Raz, dva.
Raz, dva, tři.
Ach.
Děkuji.
Chtěl bych vám něco říct.
Mám vás rád.
Mám vás rád tolik,
že mě uvnitř…
všechno bolí.
Lituji. Máme…
Můžu dál?
V tuto hodinu je sama bez sekretářky v kimbap restauraci.
Tak moment.
U Jong-u…
Ta právnička z Hanbady?
Pokud nemáte zatykač, je to nezákonné zatčení.
Vy jste právnička nebo co?
Kde jste natrefila na tak problematický případ?
V metru na lince dvě.
Milovat člověka s mentální retardací.
Je tomu tak těžké uvěřit?
Chcete, aby pan Jang dostal trest za sexuální obtěžování?
- Miluju ho. - Co?
Prosím, ať nejde do vězení.
Pokud máte postižení, myslím,
že pouhá náklonnost k někomu nestačí.
Překlad titulků: Kamila Králíková