Сеньйорито!
Стривайте! Не здіймайте галасу. Воно того не варте.
Ти не знаєш, що я робитиму.
Не знаю. І ви не мусите розповідати, але заспокойтеся.
Скажи їй, що дивитимемося фільм.
Гаразд, готово.
Синку!
-Як ти? -Нічого, а ти?
Перепрошую, вибачте, страшні затори.
Прошу за мною. Поїдете своїм авто чи моїм?
-Поїдемо на нашому. -Гаразд, чудово.
Тобто на «нашому»?
Допоможи, підіграй мені.
-Ні. Далі ви вже самі. -Послухай.
-Мені треба працювати. -Я заплачу в доларах.
Мені лише треба
п'ять хвилин твого часу, і все.
Будь ласка.
Уже їдемо.
Я заплачу в машині.
ФАЛЬШИВИЙ ПРОФІЛЬ
«Рів'єра Есмеральда». Що я ще можу сказати? Дивіться самі.
Жити тут — це привілей.
Що найкраще в цьому раю?
Зайдете сюди — більше ніколи не вийдете.
Бо нащо виходити, якщо тут є все.
Супермаркет, аптека.
У нас навіть є розкішний спа-центр.
Просто краса.
Вибачте, я не представився.
Крістобаль Бальбоа. Агент у цій справі.
Інший агент з офісу гарно вас зарекомендував.
Ми — Каміла Роман і…
-Хуан Давід Менесес. -Дуже приємно.
Однак тут написано, що ви Ернесто та Діана Саенс.
Каміла Роман і Хуан Давід Менесес.
Не може бути. Це якась помилка.
«Пан і пані Саенс об 11-й».
Я думав, це ви.
Ні.
Проте ми також хочемо винайняти собі будинок.
І цей мені дуже подобається.
Правда, коханий?
-Так, сонце. -Адріане.
Даруйте, я зараз повернуся.
Що ти тут робиш? Я ж казав, що показуватиму будинок.
-Агентство дізнається — приб'є мене! -Я не знав, що хтось прийде.
Захотілося позасмагати, а наш басейн чистять.
От же незручно. Стривай.
Вітаю! Даруйте, не знав, що хтось прийде.
-Нічого, буває. -Радий знайомству.
Адріан.
Не переживайте, ми нікому не скажемо.
Ні, звісно ні, ми й слова не скажемо.
Мені дуже подобається цей будинок.
Тут дуже просторо, саме те, що ми шукаємо. Правда, коханий?
Розкішно, сонце.
А ще ви отримуєте спецзнижку
в майбутньому найкращому ресторані міста, «Тисячі втіх».
Я шеф-кухар та власник цього ресторану й запрошую вас на відкриття.
Щиро дякую.
Якби ми стали жити тут,
хто був би нашим сусідом?
Скажімо так, спадкоємиця імперії Феррерів.
Справді? А хто вона? Адже…
Я думав, що спадкоємців двоє.
Педро Феррер — мій батько.
Йому належить усе, що ви зараз бачите.
А ось й Анхела, моя сестра.
Анхело!
-Ага, ми бачили її на вулиці із сім'єю… -Привіт.
…і з дівчинкою?
А, це Єва, моя прекрасна племінниця.
Лише між нами:
її батько — найкрасивіший чоловік, якого я бачив.
Мігель Естевес, ваш майбутній сусід.
-Вітаю. -Вітаю.
Не знала, що ви показуєте дім «Х».
Так, швагрова, він уже кілька днів у списку, та ось люди хочуть його знімати.
Знімати? Думала, ти плануєш продаж.
Або оренду.
Ні.
Він нам не по кишені.
Ми лише хочемо орендувати.
Авжеж. Рада знайомству. Анхела Феррер.
Як ся маєте?
-Дуже приємно. -Навзаєм.
Софія Санта Крус, голова об'єднання мешканців ЖК.
Більш відомого як «Справжні домогосподарки "Рів'єри Есмеральди"».
До ваших послуг.
-Ви дуже люб'язні, дякую. -Мамо!
Лукас не хоче дати мені ключі!
Що там таке?
Тримай, зайчику.
-Нарешті! -Ага.
Забудь.
-Я більше ніколи не дам йому ключі. -Ага.
Я
не хочу
прощатися
з тобою ніколи.
Нам із тобою
ніколи не доведеться прощатися.
Ніколи.
Ні двох хвилин спокійних нема.
Добре, що батько розібрався.
-Добре, па-па. -Бувай.
-Па. -До зустрічі.
Гаразд, Каміло, Давіде, було дуже приємно.
-Повідомте, коли вирішите. -Чудово.
-Вас запрошено на відкриття. -Авжеж.
-Побачимося там. -Гарного дня. Бувайте.
Камі, ходімо, усе.
Слухайте, я не знаю, що він вам зробив,
але я мушу працювати.
Ні, послухай мене, стій.
Будь ласка, поможи мені.
Поїхали.
Літак полетів.
Мушу брати рейс на завтра.
Тоді куди вас відвезти?
Не знаю.
Я тут нікого не знаю.
Порекомендуєш якесь місце?
Так, звісно, сеньйорито.
Спасибі.
У сеньйорити важкенький багаж. Індіро…
Ласкаво прошу до раю.
Ну, це не маєток у «Рів'єрі Есмеральді».
Але вас тут дуже добре обслужать.
Посмикаю за ниточки, може, є вільний номер.
У нас є краєвид на океан, це вже плюс.
-Пива? -Так, будь ласка.
Пончо, пивка!
-Хуандо! -Два!
-Бабусю! -Хуандо!
Поглянь, це Каміла.
Вона шукає номер на одну ніч. Допоможемо їй?
Лише на одну ніч?
Чому так мало, серденько?
Я хотіла лишитися на кілька днів,
але мушу повернутися додому.
Можеш освіжитися в морі.
Ні, ти обіцяв пиво, це супер.
-Хочеш пива? Зараз буде. -Дякую.
-Ага, і 127-й номер вільний. -127-й, отам.
-Ану. Орландо, пива! -Агов…
Вище носа.
Слухайте…
Я можу лише сказати,
що якщо він зять Педро Феррера,
то він не без гроша.
Але без честі.
Сюди.
Я обожнюю свою доньку. А чому ні?
Добре.
Що?
-Добрий постріл. -Дякую.
Але вона не буде гендиректоркою, цього не станеться.
Чому ні?
Бо я бачу на цій посаді тебе.
Мене?
Іноді між нами є розбіжності, ми це знаємо.
Але є речі, які жінці просто не до снаги.
Звісно. А що на це скаже Адріан?
Адріан, мій син?
Його не цікавить бізнес, він любить готувати своє тирамісу й…
Про мене, це прекрасно.
-Майже. -Так.
-Само собою. Підійми. -Дякую.
У кожного з нас свій талант.
Ти будеш чудовим гендиректором.
Важко працюєш, у тебе є характер.
А завдяки Анхелі ти став витонченішим.
Педро, я…
Не знаю, як і віддячити.
Та якщо даси мені цей виклик,
то я обіцяю, що не підведу тебе.
Можу бути й союзником,
правою рукою, якщо хочеш. Ми ж родина, правда?
Мігелю,
я лише перевіряв твою вірність моїй доньці.
Намагався зрозуміти твої цінності.
І… у тебе їх немає.
Вона вже в Картахені.
Мені кортіло показати тобі це.
Дивися, це Годинникова вежа.
Зніми окуляри. Як тобі?
Ну як?
Супер!
Каміло.
Каміло, хтось дзвонить.
Алло?
Алло, це Адріан.
Ми познайомилися нині вранці в ЖК.
Я засмагав, пам'ятаєш?
Адріан.
Звісно, я тебе пам'ятаю.
Я взяв у Кріса твій номер,
аби запросити тебе з чоловіком на відкриття ресторану.
Звісно.
Коли це буде?
Сьогодні ввечері.
Чудово.
Мене непокоїть ця страва, бо вона погано продається.
Доброго вечора.
Привіт.
Судячи з виразу обличчя, можу сказати, що вам треба випити.
От побачите. Індіро…
Два келихи твоєї фірмової.
Я дещо спитаю, дайте чесну відповідь.
Як думаєте, варто було так далеко пертися, аби побачити цього типа?
Оце так відповідь. Спокійно.
Випийте цієї горілки
й можете йти собі відпочивати.
Будьмо.
Не розумію, чому він мені брехав.
Ну,
бо дехто любить брехати.
Нечесні люди. Але не всі такі.
Можна ще келих?
Два.
Спасибі.
Не знаю, хто він, у біса, такий.
Але я не поїду з Картахени, доки не дізнаюся.
Можна ще останній?
Отже?
Дякую.
Залишаєтеся?
Вибач, будьмо.
РЕСТОРАН «ТИСЯЧА ВТІХ»
Коханий,
я страшенно тобою пишаюся.
Я теж хочу сказати, що надзвичайно пишаюся
своїм братом Адріаном.
Бо я впевнена, що ці «Тисячі втіх»
здійснять тисячі мрій, на які ти заслуговуєш.
-Щиро тебе вітаю. -Однак це все ще виклик.
У місті, де щомісяця закриваються три ресторани…
Ну але щасти.
Дякую за добрі побажання, тату.
-Цього я й очікував. -Не засмучуйся.
Я якраз кажу про те, що ми впораємося.
Так?
До того ж гроші тут утрачу я.
Гроші? Ти про це хочеш поговорити?
Очевидно, що…
Ні. Ми не говоритимемо про гроші,
бо балакати про них зараз було б дуже низько.
Вибачте, ви засмутилися.
Швагре, вітаю.
-Твій ресторан просто прекрасний. -Дякую.
-Доброго вечора, родино. -Дякую.
-Вітаю. -Хтось буде?
Може, підіймемо тост усією родиною?
Я хочу випити за відкриття «Тисячі втіх».
-Будьмо! -Будьмо!
-Будьмо, зайчику. -Будьмо.
-Алло?
Кармеліто, я тебе не чую. Алло?
Ой!
Що?
ЗОЛОТІ
Чорт, саме цього бракувало, глянь, хто тут.
Дідько!
Де Френк?
-Що ти тут, у біса, робиш? -Будь ласка.
Я стукав у квартиру, ви не відчиняли.
-Знаю, ви ховаєте Камілу. -Ой, Вісенте!
Годі!
Ми не знаємо, де вона.
Ви ж її найкращі подруги.
-Френку, підійди! -А якщо ми не знаємо?
Якого біса?
-Вітаю. -Привіт.
-Каміло. -Як справи?
Ласкаво прошу.
-Як ся маєш? -Ти прекрасна.
-Дякую. -Радий, що ти завітала.
-Привіт. -Камі.
-Красуня. -Привіт.
Яка гарна сукня.
-Спасибі. -Тесте, це Каміла.
Вони з чоловіком зацікавлені в оренді дому «Х».
-Дуже приємно. Каміла Роман. -Вітаю. Педро Феррер.
Вибачте за запізнення. Я ще не знайома з Картахеною.
Авжеж.
-Прекрасний заклад, вітаю. -Дякую.
То де ти його залишила?
Кого?
Твого чоловіка.
А… Він спить.
Він не такий компанійський, як я.
А твій?
Де він?
Теж не любить забав?
А от знаєш, ні, любить.
Він от щойно поїхав.
Мій старший сон поранив носа. Нічого серйозного.
На щастя, цього разу це не Єва.
-Доне Мігелю, ще один? -Ні, дякую.
Він сильно вдарився.
Так, але все гаразд, Кармеліто.
-Ідіть додому, уже пізно. -Точно?
-Звісно, я залишуся з ними. -Гаразд.
Ти точно не хочеш поїхати?
Тату, Мігель розбереться.
Там Мігель розбирається?
Я викличу лікаря.
Ні.
У таких випадках ми завжди викликаємо докторку Манріке.
Вона вже в курсі. Тож довіряй йому,
не потрібно дзвонити ніякому лікарю.
Тату, це він винен.
Він знавіснів, бо я взяла ключі від гольф-кара.
Ти штовхнула мене!
-Не влаштовуй сцен… -Ти замала.
Досить! Замовкніть обоє!
Сеньйорито.
-Дякую. -Прошу.
-Що ж, за твій заклад. -Будьмо.
-Будьмо, вітаю. -Будьмо.
Спасибі.
Зараз обійметеся й попросите пробачення.
-Давай, Лукасе. -Я?
Так, ти юний чоловік у цьому домі.
Устань, Єво.
Пробач.
Вибач, сестричко.
Гаразд, іди спати, Лукасе.
-Уже? -Уже?
І без ігор.
Ходімо, Єво.
Ходімо спати.
Алло?
Давіде, мені потрібна твоя допомога.
Ні, Каміло, я не можу.
Я чекаю на пасажирів. Що таке?
Ти мені терміново потрібен.
Будемо вже завершувати вечір. Скуштуй. Перепрошую.
Каміло?
Ти вже йдеш? Ні.
Так, вибачте, мушу йти.
Я теж. Але попрощаймося з власником ресторану.
-Інакше йому буде… -Ой! Даруйте. Так.
Я побігла, не попрощавшись.
Тільки не кажи, що ти вже так скоро йдеш. Чому?
Не можна йти, не скуштувавши тирамісу дульсе де лече, коронної страви.
Це найкраще.
Інті, тирамісу, будь ласка.
Даруйте, мені рано на роботу.
Чим ти займаєшся?
Слухай, і справді.
А чим ти займаєшся?
Я психологиня.
Це так цікаво.
І де ти працюєш?
Я працюю онлайн з дітьми та підлітками.
-Тому мушу раненько прокидатися. -Овва!
Але Адріане, я бажаю твоєму ресторану щонайбільшого успіху.
Дякую. Тобі тут завжди раді.
-Приходь надалі із… -Давідом.
…Давідом, будь ласка.
І вирішуйте якомога швидше.
Аби ми всі були сусідами.
Це було б шикарно.
Хай так і буде. Побачимося у твоїм новім домі з нашими чоловіками.
-Авжеж. -Так?
-З радістю. -Супер.
-До зустрічі. -Дякую. Па-па.
-Па, красуне. -Па.
І я б хотіла скуштувати твій тирамісу.
Гаразд.
-Перепрошую. -До зустрічі.
-Дякую за все. -Бувай.
Ти справді здаватимеш будинок «Х»?
А чим займається її чоловік?
Не знаю, я не питав.
Що означає «не питав»?
Не перевірив кредитної історії?
Педро, ти казав, це необов'язково.
Я казав тобі робити те, що я кажу. Покажи характер.
Тату.
Ні, дякую. Господи!
Вип'єте щось?
Нічого, коханий.
Алло?
Доне Мігелю, добривечір. Тут докторка Манріке.
Так, упустіть її.
Добре. Вона вже йде до вас.
-Алло? -Сонце.
З Лукасом усе добре.
-Але обоє покарані, жодних гольф-карів. -Повністю згодна.
Ти не казала, що подзвонила докторці Манріке.
Тобто? Я не дзвонила їй, ти казав, що сам подзвониш.
Хто це, Мігелю? Це лікарка?
Мабуть, їй подзвонила Кармеліта.
-Сонце, я передзвоню пізніше. -Скажи, хай зачекає на мене.
Тут уже майже кінець. Буду за десять хвилин.
-Гаразд. -Дякую.
Па-па.
Добрий вечір, Фернандо.
Чи краще сказати…
Мігелю Естевесе?
Це ти?
Я просто туристка, яка заїхала побазікати з другом.
Поговорімо пізніше.
Я не хочу говорити пізніше, я хочу говорити зараз.
Каміло, будь ласка.
-Не чіпай мене. -Мої діти вдома.
Каміло, поговорімо.
Можна налити собі?
Я дісталася аж сюди,
сподіваючись знайти того дивовижного мужчину з тіндера.
А знайшла мужчину, наляканого до смерті,
бо от-от приїде його дружина.
Вибач, Каміло, я…
Клянуся, я не хотів тебе скривдити.
Чому ти не сказав, що в тебе є дружина та діти?
Знаю.
Я помилився, та тут нічого особистого.
Чотири місяці.
Чотири місяці морочив голову.
Торочив про кохання, мрії, обіцянки…
Про те, якою важливою є сім'я,
і як би тобі хотілося її створити.
Коли в тебе насправді вже була сім'я.
Навіть забракло сміливості сказати своє справжнє ім'я.
Якого біса ти мені брехав?
Усе почалося як гра.
Будь ласка,
поглянь, хто ззаду тебе.
Хто?
Я не знав Фернандо Кастеля.
Хто це?
Фернандо Кастель.
Найкращий пластичний хірург Колумбії.
Луїджі, та він просто блискучий.
Геній, не кажучи про те, що він мільйонер.
Авжеж.
Присягаюся, він заслужив на кожен свій мільйон.
Не знаю, як я почав порівнювати його життя зі своїм.
Незнайомець, невідома мені людина.
Найбільше я заздрив його свободі.
Фернандо Кастель був незалежним.
Нікому нічого не пояснював і не звітував.
Він був тим, ким хотів бути я.
Скількох таких безмозких дівчат, як я, ти обдурив?
Не кажи, що я єдина.
Бо це була б для мене неабияка честь.
Будь ласка, тихіше.
Мої діти вдома.
А як же твоя сестра?
Аварія з нею — це правда чи брехня?
Це була моя дочка.
-Дочка? -Так, вона справді зламала руку.
Ти безсоромний, не знаю, як я тобі повірила.
Знаєш чому?
Бо все між нами було справжнім.
Усі мої слова, кожна наша спільна мить була правдивою.
І як давно ти коїш ці свинства своїй дружині?
Каміло…
Якби я й хотів усе стерти, то ніколи б не забув запалених тобою почуттів.
Але що ти таки забув, то це сказати,
що в тебе є дружина,
діти.
І дуже гарний будинок, до речі.
-Мігелю! -Іди.
Іди. Дай сюди. Будь ласка, іди.
Що сказала лікарка? Привіт.
Привіт.
Це була не вона.
Нічний охоронець помилився.
То з ким ти говорив? Ти щойно з кимось розмовляв.
-Я? -Так.
Ні, я дивився відео на телефоні.
Ти пропустив чудове відкриття.
Справді?
То як усе пройшло?
Дуже добре. Мій брат ще ніколи так не готував.
Неймовірно.
-Супер. -Ага.
-Щось мені захотілося віскі. -Ні, візьми оце.
Гаразд.
Де ти набрав тих гарненьких офіціантів?
На співбесідах, а що?
Не знаю, ти мені скажи.
Закохався в котрогось?
-Я тобі розказувала? -Що?
Одна пара хоче знімати будинок «Х».
Одна пара… молода.
Вона доволі красива.
Психологиня.
Щаслива пара… без дітей.
Я зморена, ноги болять. Чекатиму на тебе в ліжку.
Добре, котику.
Це був мегауспіх!
Завтра насварю тата за сказане тобі. За кого він себе має?
Ти ж знаєш, що мені байдуже.
Однак мені ні.
Послухай мене.
Ніхто не говоритиме так з тобою, тим паче при мені.
Кажу ж, усе гаразд.
Ти знаєш, що я звик до свого дорогого тестя.
Іду візьму келихи, щоби підійняти останній тост за «Тисячу втіх», як тобі?
Так?
А хто сказав, що для тосту нам потрібні
келихи?
Ні, стій!
Ні!
Іди до мене.
Добре, добре.
Адріане Феррере…
ти вийдеш за мене?
Звісно, сонце!
Я кохаю тебе.
-Я кохаю тебе! -Я знаю.
Чекаєш на щось?
Чи радше на когось?
Лукасе.
Жінка в жовтому давно пішла.
Тату, що ви з нею робили?
Якщо можеш мені розповісти.
МІЛЕНКА
Висока, біла, років
десь 25 або 30.
Не знаю, як вона ввійшла, але вона тут не живе.
Зрозуміло.
Перевірю камери. О котрій годині це було?
Якраз перед північчю.
Ваша дружина теж її бачила?
Хвилинку.
Упусти їх.
-Ваша дружина теж її бачила? -Ні.
Її бачив лише я.
Кажу це, аби ти був обережним, Рафаелю.
Краще видали це відео,
поки ніхто не дізнався.
Ти ж знаєш, мій тесть суворий щодо безпеки.
-Ти ж точно не хочеш утратити роботу. -Ні, сеньйоре.
А якщо хтось перевірить камери й упізнає її?
-Не впізнає, цієї жінки не існує. -Існує.
-Її не існує. -Іс…
Педро, як справи?
Добрий день.
Дивися.
Це той проєкт?
Так, той самий. Однак тут одна річ.
Ану.
Про яку жінку ви говорили?
Я висловлю й свою думку.
Про керівницю фірми «Ультра Сур», яка нас ненавидить.
Терпіти нас не може!
-Так от, я говорив… -Перепрошую.
Тату… Адріан і Крістобаль хочуть дещо тобі розповісти.
Гаразд, ми хотіли розповісти вам,
що ми з Крісом ухвалили рішення.
Ну, розкажи йому.
Ми одружуємося.
Серйозно?
Вітаю, швагре.
-Дякую. -Усього найкращого.
Вітаю.
А коли весілля?
Ну, ще не знаємо, та це має бути скоро,
поки хтось із нас не передумав.
Вітаю, Педро.
ФЕРНАНДО
-Алло. -Поки ти не збила…
Я хочу ще раз попросити пробачення.
І, може, тобі щось потрібно.
Я розумію, ти в незнайомій країні, нікого не знаєш, і…
Що, відчуваєш провину?
Ні, Каміло. Річ не в провині.
Я відчуваю відповідальність за тебе. Коли ти повертаєшся до Вегаса?
Може, зустрінемося перед відльотом?
Лише вдвох.
І поговоримо спокійно.
Учора ввечері ми були дуже на нервах. І вважаю, що…
Алло?
Каміло?
Не перевдягатимешся?
Ну…
Гайда перевдягатися.
Сюди.
Давіде, я хочу подякувати тобі за все, що ти робиш для мене.
Якби не ти, я б у цьому місті загубилася.
Каміло, спасибі, що найняли мене.
-Як свого чоловіка. -Так.
Гарний контракт, правда?
Бачиш? Твій тато не такий поганий, як ти думаєш.
Уже шукаю місцину для нашого медового місяця.
Крісе, ти знаєш, зараз не до подорожей.
Коханий, ресторан функціонує сам. Усе буде добре.
Подивимося по датах.
Проте я не хочу зараз дратувати тата.
Медовим місяцем?
-Він його роздратує? -Тато дав тобі роботу в агентстві.
Й оплатив у ресторані все, до останньої серветки.
Не знаю, на скільки ще стане його щедрості.
Ходімо, я запізнююся.
Що це?
ПОХІТЛИВАХХХ.COM/ЛЮБИТЕЛЬСЬКІ ВІДЕО
Той вилупок зняв мене!
От козел.
Алло?
МЕБЛІ — ДИЗАЙН ІНТЕР'ЄРУ
Усе буде добре, зайчику.
Як там переїзд?
Усе гаразд, дякую.
Ану.
-Привіт, кохана. -Дякую, що приїхав.
Аякже ж.
-Тату. -Привіт, принцесо.
Ойой!
Це нові орендатори будинку «Х».
Нарешті: мій чоловік Мігель. Це Каміла.
Нарешті я познайомлюся зі знаменитим Мігелем, правда?
Про тебе стільки говорять.
Каміла, дуже приємно.
Навзаєм.
І Давід.
Як ся маєте?
Нічого, дякую.
Ласкаво прошу.
Переклад субтитрів: Павло Дум'як
УСІ ПОДІЇ Й ПЕРСОНАЖІ ВИГАДАНІ ТА НЕ ЗОБРАЖУЮТЬ РЕАЛЬНИХ ПОДІЙ ЧИ ОСІБ.