Sergio!
Nezabíjej mě!
Prosím, už dost!
- Já nevidím! - Camilo!
- Prosím! - Camilo!
Nezabíjej mě! Já nevidím…
- Pusť mě! - Hej!
- Je to pryč. - Pusť mě!
- Je po všem. - Migueli!
- Jsem tady. Klid. - Někdo na mě mířil zbraní!
Jiménezi, rychle!
Tady! Klid, to já vás volal.
Obklíčit oblast!
- Indiro? - Ano.
Indiro.
Indiro, já nic nevidím.
Záchranku!
Jsme tady.
Jsme tady, klid.
- Sergio tu byl se mnou. - Sergio!
Nic nevidím. Vůbec nic.
Nic nevidím.
FALEŠNÝ PROFIL
Můj otec je dobrý člověk.
Byl.
Ale v dnešní době to nestačí.
Mami, jsi v pořádku?
Zřejmě taky musíte umět krást
a to se don Pedro Ferrer bohužel nikdy nenaučil.
Ty brečíš?
Přinesu ti ručník.
Proč je to tak těžké, být vděčný lidem,
kteří za nás obětovali život?
Nepochybuji, že můj otec je hrdina.
A že nikdy neměl zemřít za těchto okolností.
Nikdy.
Tati!
- Bože! - Tati.
Tati!
Hlavně proto, že vím…
Já to vím.
Něco se chystá.
Dobré ráno, Shannon.
Tak jo, už to nevydržím.
Do toho, vybal to. Ustojím to.
- Jsem připravená na všechno. - Fakt to chceš?
Proto jsem ho pozvala, ne? Abych znala tvůj názor.
No, je to dobrý chlap.
Kultivovaný, vyzná se ve filmu, literatuře…
Je hezký.
Nedávám ti požehnání, ale chápu tě.
Ber to zvolna, sotva ho znáš.
Já vím. Zatím je to v začátcích, ale Matteovi nejde o nějaké avantýry.
A tobě? Ty nechceš avantýry?
- Tebi! - No co? Byla jsi hodně mladá matka.
Je normální, že chceš zase svobodu, bavit se a tak, ne?
A co? Pařit, pořádně to rozjet a užívat si s každým?
Ne, díky. Ne.
Fajn.
Takže jestli se ti ten Ital líbí, podpořím tě.
I když šíleně žárlím.
Moc dobrý.
A víš, že má naprostou pravdu?
Po tom pekelném rozvodu bych si měla užívat života jako blázen.
Je jasný, že se ti Matteo fakt líbí.
- Neříkám zas, ať se vdáš… - Dobré ráno.
Prostě si to užij.
Dobré ráno.
Bav se, zasloužíš si to.
Málem jsem to nestihla.
- Držíme ti místo. - Jsem tu.
Zaujměte místa. Dobré ráno.
- Dobré ráno. - Dobré.
Zahájíme naši dnešní lekci jógy.
Sedněte si na paty, kolena na šířku podložky.
Ramena dozadu,
aktivujte střed.
A nahoru nádech.
Ruce k nebi.
Opřeme se o prsty nohou, boky zvedneme k nebi
a jdeme do pozice psa hlavou dolů.
A půjdeme doprava do bočního prkna.
To je ono.
Vytáhneme pravou ruku směrem k nebi a držíme boční prkno.
- Jak je Camile? - Prý je stabilizovaná, víc nevím.
Co dělala na tom ostrově? V tuhle dobu?
- Nechápu to. - Nevím.
Jak je, Davide?
Došlo mi, že s tím budeš mít něco společného.
Miguel ji našel.
Nebýt jeho, upálili by Camilu na tom ostrově zaživa.
Stejně bude lepší, když odsud vypadneš.
- Jestli se Camile něco stane… - Já neodejdu.
- Pánové. - A klídek.
Pánové, co to děláte? Jste v nemocnici, proboha.
Jestli se chcete dál hádat, tak venku.
Camila si to nezaslouží.
Davide, jsem Joaquín Duval, psychiatr vaší ženy.
Máte středně těžké poškození zraku obou očí způsobené kouřem.
Za pár dní byste měla zase vidět.
Musím být hospitalizovaná?
Ne, můžete domů, vrátit se k běžnému životu,
ale s náležitou péčí.
Děkuji.
Kde je Sergio?
Zemřel cestou do nemocnice.
- Sergio? - Ano.
Mám pro tebe skvělé zprávy.
Poslouchám.
Ne, musí to být osobně.
Ať se Španěl pořádně připraví.
Dobré ráno.
Promiň, hledám instruktora plavání.
To jsem já.
- Takže ty. - Jo.
Potřeboval bych pár lekcí.
- Dneska? - Jo, dneska.
Teď tu mám ženy začátečnice.
Co ty na to?
- Ne, to… - Emanuel Bruna!
- Jak se vede? - Vítej.
Díky.
- Nejlepší fotbalista historie. - Jo?
- Já fotbal nemusím. - To je škoda.
- Kdy budeš zase hrát? - Brzo. Doufejme, že brzo.
- Můžeme fotečku? - Klidně dvě.
Fajn.
Dámy, jedem!
Jedem, jedem, lekce už běží. Jedem!
Chatu dnes brzy ráno zachvátily plameny a srovnaly ji se zemí.
Příčina požáru se vyšetřuje.
Santiago, ta čtvrť je prokletá.
- Vannesso, neříkej hlouposti. - To není náhoda.
Souvisí to s těmi zločiny, to ti říkám.
- Ahoj, Ángelo. - Ahoj.
Slyšelas, co se stalo sousedce?
Které?
Camile z domu U, málem uhořela zaživa.
- Cože? - Jo.
Nikdo nic neví, ale došlo k požáru.
Na sítích píšou, že možná definitivně přišla o zrak.
Jsem z toho hotová. A děti!
- Já nevím… - Promiň, Ángelo.
Vannesso, vezmi si mou kreditku, utrať, kolik chceš, ale uklidni se.
A pokud možno ji neztrať jako tu svou.
Jsem v šoku z toho, cos mi řekla, protože…
Není žádné tajemství, že mi ta žena hodně ublížila,
ale ne natolik, abych jí přála něco zlého.
To ani v tech nejhorších chvílích, natož teď.
Nakonec to není její vina.
Jistěže ne, chudák. Za nic nemůže.
Jistě.
Radši počkáme a uvidíme, co řekne policie.
Jasně.
Tak se měj.
Kromě lásky ke sportu máme další společný zájem.
Ángelu Ferrerovou.
Říká ti to něco?
Že jo?
Chlapi.
Jaká byla lekce, Emanueli?
Výborná.
Úžasná. Právě učitele chválím.
Jo, je to skvělý trenér.
Ty jsi neodešla?
Jo, ale potřebuju s tebou mluvit. Promiň.
Jsem ráda, že jsi zpátky. Taky s tebou chci mluvit. Posaď se.
O tom, co se stalo.
Co jsi mi chtěla říct?
Lituješ toho.
Nebo řekneš, že se to nikdy nemělo stát
a že už se to nikdy nestane.
Ne, to…
Za celé roky jsem nic tak krásného nezažila.
Nejen kvůli tomu, co se stalo, ale… díky tobě.
Jsi výjimečná žena, Ángelo.
Připadám si jako…
Každou vteřinu, co jsem s tebou, mi docházejí slova.
Čím víc tě poznávám, tím víc cítím tu závrať.
Závrať?
Závrať…
z čeho?
Mám strach.
Bojím se, že se mi to vymkne z rukou.
Ty jsi byla vdaná, Ángelo.
Jak dlouho se dá vydržet v nešťastném manželství?
Měsíce? Roky? Desítky let?
Navždycky?
Jak dlouho člověk vydrží bez pohlazení, bez objetí?
Promiň.
Pojď sem.
Posaď se.
Ty jsi pro mě taky velmi výjimečná přítelkyně.
Vlastně bych řekla, že co jsem zpátky,
jsi to nejlepší, co mě potkalo.
Mě taky.
Díky, že jsi tu.
Ale prosím tě.
Nikdy bychom tě nenechali samotnou.
Moc pěkný dům.
Mám vám dojít pro něco k jídlu?
Nepotřebujete nic?
Ne, asi máme všechno.
- Ale stejně se kouknu do kuchyně. - Dobře.
Mám tě radši nechat samotnou?
Ne.
Ale zároveň nemusíš cítit povinnost tady zůstat.
Jistě, někdo mě asi donutil přiběhnout, když jsem se dozvěděl, že jsi to přežila.
Davide, neměli jsme možnost si promluvit o nás dvou,
ale já ti fakt nechtěla ublížit.
Je mi z toho hrozně.
Cami, teď na to není vhodná chvíle. Klid.
Už spolu sice nejsme,
ale chci, abys věděl,
že moc lituju toho, co se stalo.
Já chci, abys věděla, že tu jsem, protože chci.
Protože to tak cítím.
Bez ohledu na to, co se mezi námi stalo,
se o tebe pořád bojím.
A toho, co se děje s tím vrahem.
To nic.
Dávej si pozor, prosím.
Děkuju.
Postarej se o ni.
- Vyprovodím tě. - Díky.
Zemřel při tom, co miloval nejvíc.
A žil by dál, kdybych ho neposlala na ten ostrov.
Nebudu říkat, ať si to nevyčítáš. Jsi dospělá a sama víš, co máš dělat.
Jo, najít vraha, to musím udělat.
Najít vraha a zkusit se toho pocitu zbavit.
V chatě se, předpokládám, nic nenašlo.
Ale ano. Víc, než jsem čekal.
Skoro všechno shořelo.
Ale v místnosti, která zůstala, jsme našli zbytky skopolaminu
a stopy spermatu.
Myslel jsem, že nenajdeme shodu, ale mýlil jsem se.
Je Miguela Estéveze.
V roce 2023 ho vyšetřovali kvůli krádeži identity.
Ověřili jsme to.
Tebi, jak je?
Tak mi říká jenom máma.
Asi to přede mnou řekla, tak jsem…
Myslel sis, že mi tak můžeš říkat. Tak to tu ale nechodí.
Dobře. Omlouvám se.
- Na co jdete? - Cože?
Máma říkala, že jdete do kina. Na jaký film?
Jdeme na klasiku, hrajou to v centru, Casablanca.
Chceš jít taky?
- Od Michaela Curtize. - Přesně tak.
Myslíš si, že když mámu vezmeš na kultovní film,
dostaneš ji do postele, nebo co?
Estebane, nechceš trochu ubrat?
Nemám s tvou mámou žádné špatné úmysly.
Naopak si jí moc vážím. Chci jen, aby byla šťastná.
Nevím, jestli se mi to podaří, ale rozhodně jí nechci ublížit.
To doufám.
- Jinak tě zabiju. - Omlouvám se.
- Jdu pozdě? - Ne, jsi dokonalá jako vždy.
Díky.
Pozval jsem Estebana s námi.
- Vážně? - Jo.
To mě těší. Jdeme?
Jdeme.
Doktor říká, že rozmazané vidění je zatím normální.
- Ale přejde to. - Dobře.
Asi je to normální.
Určitě na tom brzy budeš líp.
Migueli, nevím, jestli bych ti to měla říkat, ale…
díky za záchranu.
Za to nemusíš děkovat.
Fakt ne.
Ale nevysvětlils mi, co jsi na tom pustém ostrově dělal.
Tvoje pokyny byly jasné.
Tak doufej, že moje pokyny byly jasné i policii,
protože oni si myslí přesně to, co já.
Podívej, Camilo…
Hledal jsem tě, protože jsme se tak dohodli.
Že se sejdeme na ostrově.
Jistěže ne.
- Jak to myslíš? To jsem neřekla. - Ne?
Ne.
Nebudeš mi věřit.
Tohle nádherné místo by se ti líbilo.
Nevím proč, Migueli, ale vzpomněla jsem si na tebe.
Pokud věříš, že náš vztah může přežít, přijeď za mnou.
Žádný nátlak, žádné výmluvy.
Nasdílím ti polohu. Přijeď, nebo ne. Nemusíš nic vysvětlovat.
Ale když přijedeš, nebudeš litovat.
Může to být falešné?
Pokud svědci budou lhát, může být falešné všechno.
Já nelžu, Indiro.
Já to nenahrála ani neposlala.
Já vím.
Camila říká, že to nenahrála. Co říkáte vy?
Jestli to nenahrála, tak to nenahrála.
- Kam jdete? - Promiňte.
Je mi líto,
ale budete se mnou muset na stanici.
Ten mobil musím vzít do laboratoře
a vy mi vysvětlíte, jak jste se tam dostal
a co jste na ostrově Manacoa dělal.
Jdeme.
Říkáte, že jste dostal zprávu od Camily z neznámého čísla
a že jste se ji vyrazil hledat na ostrov, který není na mapě.
Nedívejte se na mě tak.
Tak se to stalo.
Na ostrově jsme našli stopy vaší DNA.
Vždyť říkám, že jsem tam byl.
- Zachránil jsem ji. - Ano, zachránil.
Tak proč jsme tam našli vaše sperma?
Moje sperma?
Ano. To byla součást záchranného plánu, nebo vás to napadlo cestou?
To není možné.
Neměl jsem s Camilou sex ani na ostrově, ani nikde jinde.
Jsem si jistý.
Řekněte mi od začátku, co se stalo, se všemi detaily.
Není tu sebemenší možnost, že jste tu zprávu poslala vy?
Já to nebyla, Joaquíne.
Pamatujete si, co jste to ráno dělala?
Totéž, co celou noc. Čekala jsem.
Navíc jsem neměla signál,
takže není možné, abych tu zprávu poslala.
No…
Mám vzpomínky, ale jsou mlhavé…
Ne, nepřepínejte se.
Nechte ty vzpomínky, ať k vám přijdou samy.
- Jak jste se na ostrov dostal? - Máme loďku, kterou nikdo nepoužívá.
Než jsem na ostrov dojel,
zahlédl jsem plameny, ale nevěděl jsem, odkud jdou.
Tak jsem vyskočil z lodi a běžel po pláži.
Podívejte,
jestli chcete najít vraha, neztrácejte čas se mnou.
Já Camilu miluju. Je načase, abyste to pochopila.
- Dobrý den. - Dobrý.
Jsem sousedka.
Nechci rušit, ale jdu se zeptat, jak je Camile.
- Mnohem líp. - To je skvělé.
Jdu jen na chvilku, abych to předala, nevadí?
Můžu je vzít?
Dobře.
- Díky. - Cami!
Bohužel teď spí. Nemůže přijímat návštěvy.
Jistě, chápu. Je mi líto, co se jí stalo.
Ano.
Jsem Joaquín, její psychiatr.
Ángela Ferrerová.
Má štěstí, že má psychiatra, který dochází domů.
Ne, jsme tu kvůli tomu, co se jí stalo.
Camilo…
- Ángelo, jak se máš? - No ne…
Určitě líp než ty.
Musela jsem se zastavit, zeptat se, jak ti je.
Ne.
To kvůli podlitinám.
Jistě. Promiň.
Jak bych si nedělala starosti?
Jsme komunita.
Navíc ženy musí držet spolu.
To, co se ti stalo, je hrozné. Neumím si to představit.
Hlavní je, že už je v pořádku. Je po všem.
Přesně tak. Bydlím hned naproti.
Kdybys něco potřebovala, určitě dej vědět.
Camilo, vím, že se tomu těžko věří, ale obě chceme totéž.
Aspoň já nebudu mít klid,
dokud nenajdu toho, kdo může za smrt mého bratra.
A možná může i za všechna ta další zvěrstva.
Opatruj se.
Omluvte mě.
- Co mu je? - Takový je pořád.
Furt je naštvaný.
To je pravda.
- Ahoj. - Ahoj.
Mami, že pořád vyšetřují to, co se stalo strejdovi Adriánovi?
Samozřejmě, zlatíčko.
Dělají svou práci a určitě to vyřeší.
Jo… Počkej na mě nahoře, jo? Hned přijdu.
Jasně. Musím ti pak něco ukázat.
Jasně. Mám tě rád.
To je náhoda, že jsi tady.
Čekala jsem, že budeš třeba na terapii.
Naléhavá situace.
Jistě pracovní.
Jsi své nové firmě tak oddaný…
Proč nejsi upřímný?
Povídej.
Jsi tu, protože jsi zjistil, že tu zase bydlí Camila Románová.
Tak to řekni. Je to snadné.
Jsem tu kvůli dětem.
Víš, že u mě byla policie a ptala se na tebe?
Vážně?
Zajímalo je,
co jsi dělal na opuštěném ostrově uprostřed noci.
A popravdě si kladu stejnou otázku.
Byl jsi tam akorát včas, abys zachránil Camilu.
Už jsem s policií mluvil a všechno jim vysvětlil.
Takže neměj starost.
A předpokládám, že ti všechno uvěřili.
Kdo by zpochybňoval tak neprůstřelné alibi?
A navíc od tebe. Tvoje superhrdinské rysy bijou do očí.
Kdybys to nevěděla,
Camila mi poslala hlasovou zprávu z ostrova.
Policie už tu zprávu má.
A tys ji spěchal zachránit. Vždy připraven, jako skauti.
Málem umřela.
Smrt by jí nehrozila poprvé.
Proč jsi tak lhostejná?
Proč by mi na tom mělo záležet, Migueli?
Víš co? Zapomeň na to.
Tu zprávu stejně neposlala Camila.
Ne?
Ne, byla to falešná zpráva.
Vytvořená umělou inteligencí.
No teda! Technologie tolik pokročila…
Rozhodně.
A mimochodem, co jsi v noci dělala ty?
Tou dobou?
Jsem ráda, že se ptáš.
- Protože já mluvím na rovinu… - Samozřejmě.
S někým chodím.
Vlastně už jdu pozdě.
Užij si to.
Kromě toho, že je filmový nadšenec, sportovec a celkově okouzlující,
tak je náš Ital taky MasterChef!
Já tě slyšel, Estebane.
A ne, jenom rád vařím.
- Pomůžu vám. - Díky.
Ale vážně, jak jsi to stihl tak rychle?
Jsou to jen těstoviny.
Jindy vás pozvu na něco rafinovanějšího.
Takže ta italská krev je opravdová.
Já myslel, že na to balíš ženský.
- Tebi. - Co je?
Proč to říkáš?
Ne. Je to pravda.
Je pravda, že mám italskou rodinu.
Jo tak.
Da che parte d’Italia vieni?
Mamma mia, Estebane.
Non sapevo che ti piacesse parlare italiano.
Mio nonno paterno era di Vigasio, vicino a Verona.
- Z kraje Romea a Julie? - Přesně tak.
- Na zdraví. - Na zdraví.
- Na zdraví, Estebane. - Na zdraví.
Díky za těstoviny a za Casablanku.
Jsi tu vždycky vítaný, Estebane.
- Ahoj, zlato. - Zůstáváš přes noc?
Ne, uvidíme se doma.
Dobře. Opatruj se.
Ty taky.
Ahoj.
Omlouvám se za všechno, co Esteban řekl.
Klid, neřekl nic špatného.
To teda řekl.
Chová se majetnicky a některá témata ho umí vytočit.
A co jsi čekala?
Je to tvůj jediný syn.
Má právo se ptát a chce ujištění.
- Netrap se tím. - Jsem ráda, že to chápeš.
Díky.
Silvino, jak to jde?
Držím se.
Je Camila nahoře?
Ano, ale spí.
A jestli nevadí, radši bych ji nebudila.
Šel jsem se rozloučit. Byl jsem s dětmi.
Zítra jí to vyřídíme. Spolehněte se.
Ale když už jsme u toho,
bylo by to od vás velkorysé nechat ji pár dní v klidu.
Všichni se shodneme,
že vaše přítomnost Camilu rozrušuje.
Vážím si vaší diagnózy, pane doktore.
Ale teď už můžete jít, třeba si číst nebo odpočívat.
To není váš dům, Migueli.
Aspoň nejsem psychiatr.
Co tady do prdele furt děláš?
To je mezi Camilou a mnou.
Výborně.
Tak to s ní prober.
Ale na příštím sezení. Ne teď.
- Díky za všechno. Pečujte o ni. - Jistě.
Já myslel, že nejvyšší management chodí spát brzy.
I nejvyšší management musí čas od času upustit páru.
Máš nějaký nápad?
Víc než jeden. Pomůžeš mi?
Ángelo.
Jak daleko myslíš, že můžeš zajít?
Já?
Chci, abys mě zase svázal.
Já tě žeru.
Hlasová pošta.
Váš hovor bude účtován…
AHOJ, ÁNGELO, JSI TAM?
HEZKÝ VEČER, SPÍŠ?
UŽ TO NEVYDRŽÍM. MŮŽU PŘIJÍT K TOBĚ?
Vannesso, spíš?
Jdu si zaběhat.
Kromě těch slíbených 100 tisíc
chci tenhle krásný domeček.
Už jsem si tady zvykl a úplně by mě zdrtilo,
kdybych se musel vrátit do té stísněné loďky.
Nemám rád napětí.
Jsem jako pes, Santiago.
Když mi dáš žrádlo a střechu nad hlavou, budu ti věrný až do smrti.
Vážně, Tino?
- Dobře, ten dům je tvůj. - Ty vole, jo!
Ale řekni mi, co víš. Nemám celou noc.
Připraven?
Emanuel Bruna.
Ángela.
Chodí spolu.
A Ángela ti taky klátí manželku.
Lituješ toho.
Za celé roky jsem nic tak krásného nezažila.
Nejen kvůli tomu, co se stalo, ale… díky tobě.
Měla jsem vraha na dosah ruky.
A když jsi ho měla na dosah ruky,
proč podezíráš mě?
Poslyš, Camilo.
Vím, že to teď vůbec nemáš lehké.
A že když budu chtít zpátky tvou důvěru, musím ti pomoct.
Jo? Jak?
Najít viníka.
Podívej.
Jediný člověk, který mě napadá,
který mě nenávidí tak, že by toho byl schopný, je Ángela.
Jo, ale…
Nevím, jestli by Ángela zvládla napodobit tvůj hlas pomocí AI.
Musí to být někdo technicky zdatný.
Aby zvládl naklonovat tvůj hlas a vyrobit nahrávku.
Ale Migueli…
Ángela má dost peněz, aby si na to někoho najala.
Možné to je.
Je pozdě. Už musím jít. Zítra to ještě probereme.
Jasně.
Odpočiň si.
Dobrou.
Promiň, ale…
některým pokušením nelze odolat.
Tak…
jim neodolávej.
Málem jsem umřela.
Můj život je chaos.
Nevím, odkud ta zpráva přišla. Ani jestli mi lžeš, nebo ne.
Ale vím,
že žiju.
A že miluju tohle nutkání mít tě u sebe.
Nemůžu tomu uniknout, tak se tomu nevyhýbej ani ty.
VŠECHNY UDÁLOSTI A POSTAVY JSOU SMYŠLENÉ A NEODPOVÍDAJÍ SKUTEČNÝM OSOBÁM ANI DĚJŮM.