Sergio!
Älä tapa minua!
Lopeta! Ole kiltti!
En näe mitään! -Camila!
Ole kiltti! -Camila!
Älä tapa minua! Olen sokea!
Päästä minut menemään! -Hei!
Se on ohi! -Päästä irti!
Ei hätää. -Miguel!
Olen tässä. -Joku osoitti minua aseella!
Nopeasti!
Täällä! Minä hälytin teidät.
Piirittäkää alue!
Indira? -Kyllä.
Indira.
En näe mitään. -Ensihoitaja!
Olemme tässä.
Ihan rauhassa.
Sergio oli kanssani. -Sergio.
En näe mitään.
VALEPROFIILI
Isäni on hyvä mies.
Oli.
Mutta hyvyys ei nykyään riitä.
Äiti, oletko kunnossa?
On näköjään osattava myös varastaa,
mitä Don Pedro Ferrer ei ikävä kyllä koskaan oppinut.
Itketkö sinä?
Haen sinulle pyyhkeen.
Miksi meidän on niin vaikea olla kiitollisia ihmisille,
jotka uhrasivat henkensä puolestamme?
En epäile, etteikö isä olisi sankari…
Eikä hänen olisi pitänyt kuolla niissä olosuhteissa.
Ei ikinä.
Isä!
Voi luoja! -Isä.
Isä!
Varsinkin, koska tiedän…
Minä tiedän.
Kaikki ei ollut vielä tässä.
Huomenta, Shannon.
Anna kuulua. En kestä enää.
Anna tulla. Kestän kyllä.
Olen valmis kaikkeen. -Haluatko kuulla?
Siksi minä hänet kutsuin. Että kuulisin mielipiteesi.
Hän on hyvä tyyppi.
Hän on sivistynyt. Hän tietää elokuvista, kirjallisuudesta…
Hän on komea.
Mutta en sano, että annan siunaukseni.
Ota rauhallisesti. Vastahan te tutustutte.
Tiedän. Me vain tapailemme, mutta ei Matteo vain hauskanpitoa etsi.
Entä sinä? Etsitkö sinä hauskanpitoa?
Tebi! -Mitä? Tulit äidiksi tosi nuorena.
On luonnollista, että haluat vapautesi takaisin, pitää hauskaa.
Mitä? Juosta villinä bilettämässä ja vehdata kaikkien kanssa?
Ei kiitos. En.
Okei.
Jos pidät siitä italiaanosta, niin mikäpä se siinä.
Vaikka olenkin mustis.
Mukava juttu.
Tiedätkö mitä? Hän on oikeassa.
Sen helvetillisen avioeron jälkeen minun pitäisi nauttia elämästä kuin hullu.
On selvää, että pidät Matteosta kovasti.
En sano, että pitäisi vihille mennä. -Huomenta.
Kunhan nautit. -Huomenta.
Pidä hauskaa. Ansaitset sen.
Ehdinpä, juuri ja juuri.
Tule tähän. Pidimme paikkaa. -Ehdin.
Asetutaan paikoilleen. Huomenta.
Huomenta. -Huomenta.
Aloitetaan päivän joogatunti.
Istu kantapäillesi. Polvet maton leveydelle.
Olkapäät taakse. Jännitä vatsalihakset.
Hengitetään sisään.
Kädet kohti taivasta.
Hyvä. Varpaat maata vasten. Lantio kohti taivasta.
Alaspäin katsovaan koiraan.
Avaa sitten oikealle kylkilankkuun.
Juuri noin.
Pidä kylkilankku ja nosta oikea käsi kohti taivasta.
Miten Camila voi? -Tila on vakaa.
Muuta en tiedä.
Mitä hän teki siellä saarella?
Järjetöntä. -Ei tietoa.
Terve, David.
Arvasinkin, että sinulla on tässä näppisi pelissä.
Miguel löysi hänet. Ilman häntä Camila olisi palanut elävältä.
Saat silti painua helvettiin täältä.
Jos Camilalle tapahtuu jotain… -En lähde mihinkään.
Herrat. -Pienempää ääntä.
Hyvät herrat. Mitä te teette? Tämä on sairaala, hyvän tähden.
Jos aiotte jatkaa riitelyänne, menkää ulos.
Camila ei ansaitse tätä.
David, olen Joaquín Duval, vaimosi psykiatri.
Molemmissa silmissäsi on lievä savun aiheuttama vaurio.
Mutta näkö palautunee parissa päivässä.
Pitääkö minun jäädä sairaalaan?
Ei, voitte mennä kotiin ja palata normielämään,
kunhan toivutte rauhassa.
Kiitos.
Missä Sergio on?
Hän kuoli matkalla sairaalaan.
Sergioko? -Kyllä.
Minulla on loistouutisia. -Olen korva tarkkana.
Ei käy. Ne pitää kertoa kasvokkain.
Käske espanjalaista olemaan valmiina.
Huomenta.
Anteeksi, etsin uintiopettajaa.
Tässähän minä.
Ai sinä. -Kyllä.
Haluaisin vain oppitunteja.
Tänäänkö? -Kyllä, tänään.
Nyt alkaa naisten alkeistunti.
Miltä se kuulostaa?
En taida… -Emanuel Bruna.
Hei vaan. -Tervetuloa.
Kiitos.
Maamme paras jalkapalloilija. -Niinkö?
En pidä jalkapallosta. -Harmi.
Milloin palaat pelikentille? -Toivottavasti pian.
Saako kuvan? -Vaikka kaksi.
Selvä. -Okei.
Aloitetaan, tytöt!
Vauhtia! Tunti alkaa. Tännepäin!
Savu- ja liekkimeri -
tuhosi mökin täysin varhain tänä aamuna,
ja viranomaiset tutkivat syttymissyytä.
Santiago, tämä alue on kirottu.
Älä höpise, Vannessa. -Tämä ei ole sattumaa.
Se liittyy niihin rikoksiin. Ihan varmasti.
Hei, Ángela. -Hei.
Kuulitko, miten naapurille kävi? -Kenelle heistä?
U-talon Camilalle. Melkein paloi elävältä.
Mitä? -Niin.
Ihan mystinen juttu. Tulipalo.
Somen mukaan hän saattoi sokeutua loppuelämäksi.
Olen tosi järkyttynyt. Voi, lapset!
En tiedä. -Anteeksi, Ángela.
Vannessa, ota korttini. Tuhlaa tarpeen mukaan, kunhan rauhoitut.
Äläkä hukkaa sitä, kuten hukkasit omasi.
Kertomasi järkyttää minua, koska…
Kaikki tietävät, että se nainen loukkasi minua pahasti,
mutta ei niin paljon, että toivoisin hänelle pahaa.
En toivonut sitä pahimpina hetkinä, saati sitten nyt.
Eihän se hänen vikansa ollut. -Ei toki. Naisparka. Syytön hän on.
Niin.
Paras odottaa, mitä poliisilla on sanottavaa.
Tietenkin.
No, hei sitten.
Urheilun lisäksi meitä yhdistää toinenkin asia.
Ángela Ferrer.
Soiko kello?
Vai mitä?
Jätkät!
Miten uintitunti meni, Emanuel?
Mahtavasti.
Hienosti. Olinkin kehumassa opettajaa. -Hän on loistava valmentaja.
Etkö lähtenytkään?
Anteeksi, mutta minulla on sinulle asiaa.
Kiva, että tulit, koska niin minullakin on sinulle. Istu.
Siitä, mitä tapahtui. -Mitä halusit sanoa?
Kadut sitä,
tai aiot sanoa, ettei niin olisi pitänyt käydä,
ja ettei se toistu.
En, vaan että se on -
kaunein ja syvällisin kokemukseni vuosikausiin.
Ei vain siksi, mitä tapahtui, vaan sinun vuoksesi.
Olet poikkeuksellinen nainen, Ángela.
Minusta tuntuu,
että jokainen hetki kanssasi lumoaa minut.
Mitä paremmin sinua tunnen, sitä enemmän hirvittää.
Vai hirvittää?
Hirvittää…
Mikä? -Pelko.
Pelkään, että tämä karkaa käsistä.
Olet ollut naimisissa.
Kauanko voi olla onnettomassa avioliitossa?
Kuukausia? Vuosia? Vuosikymmeniä?
Ikuisuuden?
Kauanko ihminen kestää ilman hyväilyä? Halausta?
Anteeksi.
Halataan.
Istu alas.
Olet myös minulle erityinen ystävä.
Sanoisin, että olet palattuani -
parasta, mitä minulle on tapahtunut.
Sinä minulle
Kiitos, kun olet luonani.
Totta kai.
Emme jättäisi sinua yksin.
Täällä näyttää kivalta.
Haenko teille jotain syötävää? Tarvitsetteko mitään?
Eiköhän meillä ole kaikkea.
Käyn vielä varmistamassa. -Selvä.
Haluatko, että jätän sinut rauhaan?
En.
Mutta ei sinulla ole velvollisuutta jäädäkään.
Joku varmaan pakotti minut -
tulemaan kiireen vilkkaa, kun kuulin sinun pelastuneen palosta.
Emme ole voineet jutella meistä ollenkaan,
mutta en oikeasti halunnut satuttaa sinua.
Olen siitä tosi pahoillani.
Nyt ei ole oikea hetki puhua siitä. Älä huoli.
Emme ole enää yhdessä,
mutta haluan, että tiedät,
että olen hyvin pahoillani kaikesta.
Tiedä sinä se, että autan, koska haluan.
Koska tuntuu siltä.
Huolimatta siitä, mitä välillämme tapahtui,
olen yhä huolissani sinusta ja siitä, miten sen tappajan kanssa käy.
Ei hätää.
Ole varovainen.
Kiitos.
Huolehdi hänestä. -Saatan sinut.
Kiitos.
Lobito kuoli rakkaan työnsä ääressä.
Hän eläisi, ellen olisi käskenyt häntä sinne.
En sano, että älä syytä itseäsi, koska kokeneena tiedät, mitä pitää tehdä.
Etsiä se tappaja. Se minun pitää tehdä.
Etsiä tappaja ja yrittää päästä tästä tunteesta eroon.
Mökistä tuskin löytyi mitään. -Löytyi, enemmän kuin odotin.
Tuli poltti poroksi lähes kaiken.
Mutta säilyneestä huoneesta löytyi jäänteitä skopolamiinista -
sekä siemennesteestä.
Luulin, ettei alkuperä selviäisi, mutta olin väärässä.
Se on Miguel Estévezin.
Meillä oli hänen näytteensä aiemman rikoksen takia.
Siten asia vahvistui.
Terve, Tebi. -Vain äiti kutsuu minua Tebiksi.
Hän varmaan mainitsi sen.
Siksi… -Luulit, että sinäkin voit.
Mutta sellainen ei täällä vetele.
Selvä. Pahoittelut.
Mitä menette katsomaan? -Mitä?
Äiti kertoi, että menette leffaan. Mikä leffa?
Keskustassa näytetään vanha klassikko Casablanca.
Lähdetkö mukaan?
Ai se Michael Curtizin ohjaama. -Jep.
Luuletko, että kun viet äidin katsomaan kulttiklassikkoa,
pääset sänkyyn, vai mitä?
Miksi olet minulle noin tyly?
Aikeeni äitiäsi kohtaan eivät ole pahat.
Päinvastoin, kunnioitan häntä suuresti, ja haluan vain ilahduttaa häntä.
En tiedä onnistunko, mutta lupaan, etten loukkaa häntä.
Toivottavasti et.
Tai tapan sinut. -Voi, anteeksi.
Olenko myöhässä? -Olet täydellinen, kuten aina.
Kiitos.
Pyysin Estebania seuraamme.
Oikeastiko? -Kyllä.
Se olisi kivaa. Lähdetäänkö? -Lähdetään.
Lähdetään.
Lääkärin mukaan on normaalia, että näköni on yhä sumea.
Mutta se menee ohi. -Selvä.
Se on normaalia.
Voit varmasti pian paremmin.
En tiedä, kannattaisiko tätä sanoa, mutta…
Kiitos, kun pelastit minut.
Ei tarvitse kiittää.
Ei yhtään.
Sitä minä en käsitä, mitä teit sillä ihmesaarella.
Ohjeesi olivat vesiselvät.
Ohjeeni ovat vesiselvät myös poliisille,
koska he ajattelevat aivan samaa kuin minä.
Kuule, Camila…
Menin etsimään sinua, koska niin me sovimme.
Että tapaisimme saarella.
Ei tasan sovittu.
Miten niin? En sanonut sellaista. -Etkö?
En.
Et usko tätä. Olen upeassa paikassa, johon ihastuisit.
En tiedä miksi, Miguel, mutta ajattelen sinua.
Jos uskot, että tunteemme voi kestää, tule tapaamaan minua.
Ei paineita, ei tekosyitä.
Jaan sijaintini. Tule tai älä. En kaipaa selityksiä.
Mutta jos tulet, et tule katumaan.
Voiko se olla väärennös?
Jos hän todistajien mukaan valehtelee, kaikki voi olla väärennöstä.
En minä valehtele, Indira.
En nauhoittanut tai lähettänyt sitä. -Tiedän.
Camila kieltää puhuvansa nauhalla. Mitä sanotte?
Jos hän niin sanoo, niin sitten ei.
Minne matka? -Anteeksi.
Pahoittelut, mutta teidän on tultava mukaani,
koska se kännykkä on vietävä labraan,
ja te saatte selittää, miten päädyitte sinne,
ja mitä teitte Manacoa-saarella.
Tulkaa.
Sanoitte saaneenne Camilalta viestin -
oudosta puhelimesta, ja lähditte etsimään häntä -
saarelta, jota ei löydy kartalta.
Miksi katsotte minua noin?
Niin se meni.
Saarelta löytyi jälkiä DNA:stanne.
Tietysti, kerroinhan olleeni siellä.
Pelastin hänet. -Aivan, pelastitte hänet.
Miksi sitten löysimme jälkiä siemennesteestäsi?
Spermastaniko?
Kyllä. Kuuluiko se pelastussuunnitelmaan, vai keksittekö sen lonkalta?
Mahdotonta.
Emme harrastaneet seksiä saarella emmekä muuallakaan.
Se on varmaa. -Kertokaa kaikki tarkasti alusta asti.
Eikö ole pienintäkään mahdollisuutta, että lähetit sen viestin?
Se en ollut minä, Joaquín.
Muistatko, mitä teit sinä aamuna?
Samaa mitä koko yön. Odotin.
Sitä paitsi kännykässä ei ollut kenttää,
eli en olisi edes voinut lähettää sitä viestiä.
Mietitäänpä…
Muistan asioita, mutta muistot ovat hataria…
Älä yritä väkisin.
Anna muistojen tulla omaan tahtiinsa.
Miten pääsit saarelle? -Meillä on pieni vene, jota ei käytetä.
Juuri ennen saarelle tuloa -
aloin nähdä liekkejä, mutten tiennyt, mistä ne tulivat.
Jätin veneen ja aloin juosta rantaa pitkin.
Kuulkaa,
jos haluatte löytää tappajan, älkää tuhlatko aikaanne minuun.
Koska rakastan Camilaa, ja teidän on jo aika ymmärtää se.
Hei. -Hei.
Olen hänen naapurinsa.
Toivottavasti en tunkeile, mutta tulin kysymään vointia.
Paljon parempi. -Hienoa.
Tulin vain antamaan hänelle tämän. Sopiiko se?
Voinko viedä ne?
Selvä.
Kiitos. -Cami!
Hän ikävä kyllä nukkuu nyt. Ei vieraita.
Voin kuvitella. Kurjaa, mitä hän joutui kokemaan.
Kyllä. Olen Joaquín, hänen psykiatrinsa.
Ángela Ferrer.
Onni, kun on psykiatri, joka tekee kotikäyntejä.
Autamme häntä vain selviytymään tästä kaikesta.
Camila.
Ángela, miten voit?
Paremmin ainakin kuin sinä.
En voinut olla pistäytymättä kysymässä, miten jaksat.
Älä.
Ei hätää. Mustelmien takia vain. -Tietenkin. Anteeksi.
Miten voisin olla välittämättä?
Olemme yhteisö.
Sisaruus on tärkein.
Jouduit kokemaan kovia. En voi edes kuvitella oloasi.
Tärkeintä on, että hän voi paremmin. Se on ohi.
Aivan. Ja että asun ihan tuossa vastapäätä.
Kerro, jos tarvitset jotain, jooko?
Tiedän, että sitä on vaikea uskoa, mutta meillä on yhteinen päämäärä.
Minä en ainakaan lepää,
ennen kuin löydän sen, joka surmasi veljeni.
Ja ehkä myös muistakin kauheuksista.
Voi hyvin.
Näkemiin.
Mikä häntä vaivaa? -Tuollainen hän on aina.
Hän on aina vihainen.
Totta puhut.
Hei. -Hei.
Äiti, Adrián-enon tapaustahan tutkitaan yhä, eikö vain?
Totta kai, kultaseni. He tekevät työtään.
He tekevät sen kunnolla, ja se selviää.
Varmasti. Odota minua yläkerrassa. Tulen kohta.
Selvä. Haluan näyttää yhden jutun.
Okei. Rakastan sinua.
Miten satuitkin tulemaan?
Luulin, että saatat olla esimerkiksi terapiassa.
Tuli hätätilanne. -Töissä varmaan.
Olethan omistautunut uudelle firmallesi.
Mikset puhu totta?
Sano vain,
että tulit koska kuulit, että Camila Román muutti takaisin.
Myönnä pois. Helppo juttu. -Lasten takia minä tulin.
Tiesitkö, että poliisi tuli kotiini sinun perääsi kyselemään?
Ai niinkö?
Ihmettelivät,
mitä teit hylätyllä saarella siihen aikaan yöstä.
Ja totta puhuakseni ihmettelen samaa.
Miten satuit olemaan siellä pelastamassa hänet?
Puhuin jo poliisille ja tein kaiken selväksi.
Ota siis iisisti äläkä huoli.
Ja he tietysti uskoivat kaiken, mitä sanoit.
Sillä kuka hullu nyt niin pätevää alibia epäilisi?
Varsinkaan sinulta, joka tihkut supersankariutta.
Tiedoksesi,
että Camila lähetti minulle saarelta ääniviestin.
Se on jo poliisin hallussa.
Riensit häntä pelastamaan. Aina valmiina, kuin partiopoika.
Hän oli kuolla. Mieti. -Ei ollut ensimmäinen kerta.
Miksi olit välinpitämätön?
Ja millainen paska satuttaa minua niin pahasti?
Tiedätkö mitä? Unohda koko juttu.
Ei Camila sitä viestiä lähettänyt.
Ai eikö? -Ei. Se oli feikkiä.
Tekoälyllä luotu. Ajatella.
Eikä! Teknologia on kehittynyt hurjasti. -Todellakin.
Mitä muuten itse eilen teit?
Siihen aikaan.
Kiva, että kysyit.
Sillä minä kerron heti totuuden… -Totta kai.
Tapailen yhtä miestä.
Olen itse asiassa jo myöhässä.
Pidä hauskaa.
Sen lisäksi, että rakastaa leffoja, on hurmaava ja urheilullinen,
italiaanoko on myös mestarikokki?
Kuulin, mitä sanoit, Esteban.
En, olen vain amatööri.
Anna minun auttaa. -Kiitos.
Mutta miten loihdit tämän niin nopeasti?
Pastaa se vain on.
Voin tehdä toiste jotain hienompaa.
Italialaisveri on siis totta. Pidin sitä vain keinona pokata naisia.
Tebi. -Mitä?
Miksi puhut noin? -Totta se on.
Se on totta, että sukuni on italialainen.
Ahaa.
Mistä päin Italiaa olet kotoisin?
Mamma mia, Esteban.
En tiennyt, että puhut italiaa.
Isän isä oli Vigasiosta, Veronan läheltä.
Romeon ja Julian maasta siis? -Aivan.
Kippis. -Kippis.
Kippis, Esteban. -Kippis.
Kiitos pastasta ja Casablancasta.
Olet aina tervetullut, Esteban.
Hei sitten, kulta. -Jäätkö yöksi?
En. Nähdään myöhemmin kotona. -Selvä. Mukavaa iltaa.
Samoin.
Heippa.
Pahoittelut Estebanin puheista.
Älä huoli. Ei hän mitään pahaa sanonut.
No ei.
Hän on omistushaluinen ja tuppaa hermostumaan tietyistä asioista.
Onko tuo ihme?
Hän on ainoa poikasi.
Hänellä on oikeus esittää kysymyksiä.
Älä huoli. -Hyvä, että ymmärrät. Kiitos.
Miten jaksat, Silvina? -Joten kuten.
Onko Camila yläkerrassa? -On, mutta hän nukkuu.
Jos sopii, kannattaa antaa hänen nukkua.
Halusin hyvästellä. Olin lasteni luona.
Kerromme hänelle huomenna. Varmasti.
Mutta nyt kun olet siinä,
pyytäisin jättämään hänet muutamaksi päiväksi rauhaan.
Tiedämme kaikki, että läsnäolosi saa Camilan tolaltaan.
Kiitokset diagnoosista, tohtori.
Mutta voitte nyt lähteä, lukea vaikka kirjaa tai lepäillä.
Tämä ei ole sinun kotisi.
En ole sentään mikään psykiatri. Helvettiäkö vielä täällä teet?
Se on Camilan ja minun välinen asia. -Hienoa.
Keskustelkaa. Mutta vastaanotolla. Ei tänään.
Kiitos. Huolehdi hänestä. -Totta kai.
Luulin, että suuret naisjohtajat menevät varhain nukkumaan.
Meidän on toisinaan myös päästeltävä vähän höyryjä.
Onko ideoita?
Enemmän kuin yksi. Voisitko?
Ángela.
Miten pitkälle ajattelet voivasi mennä?
Minäkö?
Haluan, että sidot minut taas.
Olen hulluna sinuun.
Tämä on vastaaja. Puhelustasi veloitetaan…
HEI, ÁNGELA, OLETKO SIELLÄ?
HEI, OLETKO NUKKUMASSA?
EN KESTÄ TÄTÄ ENÄÄ. VOINKO TULLA KÄYMÄÄN?
Vannessa, nukutko sinä?
Lähden juoksulenkille.
Niiden minulle luvatun sadan tonnin lisäksi -
haluan tämän kauniin talon.
Koska totuin asumaan täällä, ja sydämeni särkyisi,
jos joutuisin palaamaan pieneen, ahtaaseen veneeseeni.
En pidä jännityksestä.
Olen kuin koira, Santiago.
Anna minulle ruokaa, katto pään päälle, niin olen sinulle ikuisesti uskollinen.
Niinkö, Tina?
Hyvä on, saat talon. -Vittu jee!
Mitä tiedät? Ei ole koko yötä aikaa. -Oletko valmis?
Emanuel Bruna.
Ángela.
He tapailevat.
Ángela panee myös vaimoasi.
Kadut sitä.
En, se on kaunein ja syvällisin kokemukseni vuosikausiin.
Ei vain siksi, mitä tapahtui, vaan sinun vuoksesi.
Olin tosi lähellä löytää sen tappajan.
Jos olit niin lähellä löytää hänet,
miksi epäilet minua?
Kuule, Camila.
Ei varmasti ole helppoa olla tämän kaiken keskellä.
Tiedän, että minun on autettava, jos haluan luottamuksesi.
Niinkö? Miten? -Löytämällä syyllisen.
Kuule,
ainoa ihminen, joka tulee mieleen,
joka vihaa minua tarpeeksi toimiakseen niin, on Ángela.
Niin, mutta…
En tiedä, pystyisikö Ángela matkimaan ääntäsi tekoälyä käyttäen.
Se on joku, joka tietää tekniikasta.
Joku, joka osaa kloonata äänesi ja äänittää sitä.
Mieti nyt, Miguel.
Ángelalla on tarpeeksi rahaa palkata joku tekemään se.
Voi olla.
On myöhä. Täytyy tästä lähteä. Puhutaan tästä taas huomenna.
Jep.
Tarvitset lepoa.
Hyvää yötä.
Anteeksi, mutta -
on kiusauksia, joita ei voi estellä.
No…
älä sitten estele.
Olin vähällä kuolla.
Elämäni on yhtä kaaosta.
En tiedä, mistä se viesti tuli tai valehteletko minulle vai et.
Tiedän vain sen,
että olen elossa.
Ja että rakastan tätä halua pitää sinut aina lähellä,
tätä pakkoa antautua sille. Antaudu sinäkin.
Tekstitys: Päivi Vuoriaro