Sergio!
Nu mă omorî!
Oprește-te, te rog!
- Nu văd nimic! - Camila!
- Te rog! - Camila!
Te rog, nu mă omorî! Nu văd!
Dă-mi drumul!
- S-a terminat. - Lasă-mă!
- E în regulă. - Miguel!
- Sunt aici. Ușor. - M-a amenințat cu arma!
Mișcați!
Aici! Ușor. Eu v-am sunat.
Înconjurați zona!
- Indira? - Da.
Indira. Indira, nu văd nimic!
Paramedic!
Suntem aici.
Suntem aici. Ușor.
- Sergio era cu mine. - Sergio!
Nu văd nimic!
PROFIL FALS
Tatăl meu e un om bun.
Era.
Dar să fii bun nu mai e suficient.
Te simți bine, mamă?
Se pare că trebuie să știi să furi
și, din păcate, Don Pedro Ferrer nu a învățat asta.
Plângi?
Îți aduc un prosop.
De ce ne e atât de greu să fim recunoscători
celor care și-au sacrificat viața pentru noi.
Nu mă îndoiesc că tatăl meu e erou…
și că n-ar fi trebuit să sfârșească în acele condiții.
Niciodată.
Tată!
- Doamne! - Tată!
Tată!
Mai ales că știu…
știu…
că urmează ceva.
'Neața, Shannon!
Să auzim. Nu mai am răbdare.
Haide, dă-i drumul! Rezist la orice.
- Sunt pregătită pentru orice. - Chiar vrei?
De aceea l-am invitat, nu? Ca să-mi spui părerea ta.
E un tip cumsecade.
E cult, vorbește despre cinematografie și literatură…
E chipeș.
Te înțeleg, dar asta nu înseamnă că ai binecuvântarea mea.
Nu te grăbi. Abia începi să-l cunoști.
Știu. Ieșim împreună, dar Matteo nu vrea doar distracție.
Dar tu? Tu nu cauți doar distracție?
- Tebi! - Ce e? Ai devenit mamă foarte devreme.
E normal să-ți redobândești libertatea și să te distrezi, nu?
Și ce? Să ies, să trăiesc periculos și să-mi fac de cap cu toți?
Nu, mulțumesc. Nu.
Bine.
Dacă-ți place italianul, te susțin.
Deși mor de gelozie!
E în ordine.
Și știi ce? Are dreptate.
După divorțul ăsta îngrozitor, ar trebui să mă bucur de viață.
E evident că-l placi pe Matteo.
- Nu-ți spun să-l iei de soț… - Neața!
Trăiește clipa.
Bună dimineața!
Distrează-te! O meriți.
Am ajuns. Cu greu.
- Ți-am păstrat un loc. - Am ajuns!
Hai să ne așezăm. Bună dimineața!
- Bună dimineața! - Neața!
Să începem cursul de yoga.
Așezați-vă pe călcâie și depărtați genunchii pe saltea.
Trageți umerii în spate.
Încordați abdomenul.
Inspirăm adânc.
Brațele spre cer.
Bine. Degetele pe pământ. Șoldurile sus.
Întindeți bine.
Ne așezăm în planșă laterală.
Asta e.
Și acum întindem mâna dreaptă spre cer și rămânem în planșă laterală.
- Cum se simte Camila? - Starea ei e stabilă.
Atât știu.
Ce căuta la ora aceea pe insulă?
- N-are sens. - Nu știu.
Ce faci, David?
Mă gândeam că ai legătură cu toate astea.
Miguel a găsit-o.
Dacă nu era el, Camila ar fi ars de vie.
Totuși, ai face bine să dispari de aici.
- Dacă se întâmplă ceva cu Camila… - Nu plec!
- Domnilor. - Ai grijă ce spui!
Domnilor. Ce faceți? E un spital, pentru numele lui Dumnezeu!
Vă rog să ieșiți dacă aveți de gând să continuați.
Camila nu merită asta.
David, sunt Joaquín Duval, psihiatrul soției tale.
Aveți leziuni ușoare la ambii ochi, din cauza fumului excesiv.
Vă va reveni vederea în câteva zile.
Trebuie să fiu internată, doctore?
Nu, vă puteți întoarce acasă să vă reluați viața,
- …dar cu tratamentul adecvat. - Mulțumesc.
- Unde e Sergio? - A murit înainte să ajungă la spital.
- Sergio? - Da.
Am vești foarte bune pentru tine.
Te ascult.
Nu, ți le dau personal.
Spune-i spaniolului să fie pregătit.
Bună dimineața!
Neața!
Scuze, dar îl căutam pe instructorul de înot.
Eu sunt.
- Tu? - Da.
Voiam doar niște ședințe de înot.
- Azi? - Da, azi.
Acum avem cursul de începătoare.
Cum vi se pare?
- Nu mi se pare… - Emanuel Bruna!
- Ce mai faci? - Bun-venit!
Mersi.
- Cel mai bun fotbalist din istorie. - Da?
- Nu-mi place fotbalul. - Păcat!
- Când te întorci în teren? - Curând. Sper.
- Facem o poză? - Chiar și două.
- Bine. - Bine.
Hai, fetelor! Haideți!
Gata! A început cursul. Haideți!
Flăcările au mistuit cu totul cabana în această dimineață,
iar autoritățile anchetează cauza.
Santiago, cartierul ăsta e blestemat.
- Vannessa, nu vorbi prostii. - Nu e o coincidență.
Are legătură cu crimele. Crede-mă.
- Bună, Ángela! - Bună!
- Ai auzit ce a pățit vecina? - Care dintre ele?
Camila din casa U. Aproape că a ars de vie.
- Cum? - Da.
Nimeni nu știe. A fost un incendiu.
Pe rețelele de socializare se spune că a orbit.
Sunt copleșită. Copiii mei!
- Nu știu… - Scuză-mă, Ángela.
Vannessa, ia cardul meu.
Cheltuiește cât vrei, dar calmează-te!
Dacă e posibil, nu-l pierde. Ca pe al tău.
Sunt șocată de ce-mi spui…
Nu e un secret că femeia aia mi-a făcut mult rău,
dar nu atât cât să-i doresc răul.
Nu i-am dorit răul nici în momentele grele.
La urma urmei, nu e vina ei.
Sigur că nu. Biata nu are nicio vină.
Așa e.
Ar trebui să așteptăm să vedem ce are de spus poliția.
Firește.
Bine, pa!
Pe lângă pasiunea pentru sport, mai avem un interes comun.
Ángela Ferrer.
Ți-e cunoscută?
Da, nu-i așa?
Băieți!
Cum a fost cursul de înot, Emanuel?
Excelent.
Grozav. Tocmai îmi complimentam instructorul.
Da, e un antrenor excelent.
Nu plecaseși?
Ba da, Ángela, dar voiam să mai vorbesc cu tine.
Mă bucur că te-ai întors. Și eu vreau să vorbesc cu tine. Ia loc.
Despre ce s-a întâmplat.
Ce voiai să spui?
Că regreți
sau că nu ar fi trebuit să se întâmple
și că nu se va mai întâmpla.
Nu, că e…
cea mai frumoasă și profundă experiență din ultimii ani.
Nu doar datorită celor întâmplate, ci datorită ție.
Ești o femeie extraordinară, Ángela.
Simt…
că fiecare secundă petrecută cu tine mă lasă fără cuvinte.
Cu cât te cunosc mai bine, cu atât sunt mai zăpăcită.
Zăpăcită?
De ce?
De teamă.
Teama că va scăpa de sub control.
Ai fost măritată, Ángela.
Cât timp poți rămâne într-o căsnicie nefericită?
Luni? Ani? Decenii?
O eternitate?
Cât poate îndura un om lipsa mângâierilor și a îmbrățișărilor?
Iartă-mă.
Vino aici.
Ia loc.
Și tu ești o prietenă foarte specială.
De fapt, aș spune că de când m-am întors,
ești cel mai frumos lucru care mi s-a întâmplat.
La fel simt și eu.
Mulțumesc că sunteți aici.
Te rog.
Nu te vom lăsa singură niciodată.
Casa arată bine.
Vreți să vă aduc ceva de mâncare? Aveți nevoie de ceva?
Nu, cred că avem de toate.
- Dar merg să văd ce e în bucătărie. - Bine.
Vrei să te las singură?
Nu.
Dar nici nu vreau să te simți obligat să rămâi.
Da, sigur m-a forțat cineva
să vin imediat la tine după ce am auzit că ai supraviețuit.
David, n-am reușit să vorbim deloc despre noi,
dar n-am vrut să te rănesc.
Mă simt groaznic.
Cami, nu e momentul să vorbim despre asta. Stai liniștită.
Nu mai suntem împreună,
dar îmi doresc să știi…
că îmi pare rău pentru tot.
Iar tu trebuie să știi că-mi doresc să fac asta.
Asta simt.
În ciuda celor întâmplate între noi,
îmi fac griji pentru tine
și pentru toată povestea cu criminalul.
E în regulă.
Ai grijă de tine, te rog.
Mulțumesc.
- Ai grijă de ea. - Te conduc.
Mersi.
Lobito a murit făcând ceea ce iubea.
Ar fi încă în viață dacă nu l-aș fi trimis pe insulă.
N-o să-ți spun să nu te învinovățești. Ești femeie matură, știi ce ai de făcut.
Da, să găsesc ucigașul.
Să găsesc criminalul și să scap de sentimentul care mă apasă.
- Presupun că n-ați găsit nimic în cabană. - Ba da, mai multe decât mă așteptam.
Aproape totul a fost mistuit de flăcări.
Dar în camera rămasă intactă am găsit urme de scopolamină
și de lichid seminal.
Nu credeam că vom găsi o potrivire, dar m-am înșelat.
E al lui Miguel Estévez.
Avem dosarul lui pentru furt de identitate în 2023.
Am reușit să verificăm.
Tebi, ce faci?
Doar mama îmi spune așa.
De la ea trebuie să-l fi auzit.
- Mă gândeam… - Că-mi poți spune așa.
Dar nu așa merg lucrurile aici.
Bine. Îmi pare rău.
- Ce urmează să vedeți? - Adică?
Mama spune că mergeți la cinema. La ce film?
Rulează un film clasic în centru, Casablanca.
Vii și tu?
- Cel cu Michael Curtiz. - Exact.
Crezi că dacă o duci pe mama la un film clasic,
o să o atragi în patul tău?
Esteban, de ce nu mă scutești puțin?
Nu am intenții rele cu mama ta.
Dimpotrivă, o respect foarte mult și aș vrea doar s-o fac fericită.
Nu știu dacă-mi va ieși, dar jur că mă voi strădui.
Sper.
- Altfel, te omor. - Mă scuzați.
- Am întârziat? - Nu, la momentul perfect, ca de obicei.
Mersi.
L-am invitat și pe Esteban.
- Vorbești serios? - Da.
- Mi-ar face plăcere. Mergem? - Haide.
Să mergem.
Doctorul spune că e normal să am vederea încețoșată.
- Dar o să treacă. - Bine.
Desigur. E normal.
Îți vei reveni repede.
Miguel, nu știu dacă ar trebui să-ți spun, dar…
mulțumesc că m-ai salvat.
Nu-mi mulțumi.
Nu e nevoie.
Dar nu înțeleg ce căutai pe insula aceea părăsită.
Indicațiile tale au fost clare.
Sper să fie la fel de clare și pentru cei de la poliție,
pentru că și ei gândesc ca mine.
Uite, Camila…
Te-am căutat pentru că asta am stabilit.
Am stabilit să ne vedem pe insulă.
Nu e adevărat.
- Cum adică? Eu n-am spus asta. - Nu?
Nu.
N-ai să crezi.
Sunt într-un loc minunat. Ți-ar plăcea.
Nu știu de ce, Miguel, dar îmi amintește de tine.
Dacă mai crezi că avem o șansă, vino să mă vezi.
Fără presiune, fără scuze.
Îți dau locația mea. Vii sau nu, nu e nevoie de explicații.
Dar dacă vii, nu vei regreta.
Ar putea fi un fals?
Dacă martorii insistă să mintă, totul poate fi fals.
Nu mint, Indira. N-am înregistrat mesajul și nu l-am trimis.
Știu.
Camila spune că nu l-a înregistrat. Ce ziceți?
Dacă spune că nu a făcut-o, așa o fi.
- Încotro? - Mă scuzați.
Îmi pare rău, dar trebuie să mă însoțiți la secție.
Trebuie să ducem telefonul la laborator
și va trebui să-mi explicați cum ați ajuns acolo.
Și ce ați făcut pe insula Manacoa.
Să mergem.
Îmi spuneți că ați primit mesajul Camilei
de pe un telefon necunoscut și ați pornit în căutarea ei
pe o insulă care nu se află pe hartă?
De ce mă priviți așa?
Asta s-a întâmplat.
Am găsit ADN-ul dv. pe insulă.
Evident, dnă detectiv. Am fost acolo.
- Eu am salvat-o. - Da, ați salvat-o.
Atunci de ce am găsit mostră de spermă?
Sperma mea?
Da. Făcea parte din planul de salvare sau v-a venit ideea pe loc?
E imposibil.
N-am făcut sex cu Camila nici pe insulă, nici altundeva.
De asta sunt sigur.
Spuneți-mi ce s-a întâmplat de la început!
E imposibil să fi trimis mesajul chiar tu?
N-am fost eu, Joaquín.
Mai știi ce-ai făcut în dimineața aia?
Ceea ce am făcut toată noaptea. Am așteptat.
Nici nu aveam semnal,
deci nu aveam cum să trimit mesajul.
Să vedem…
Îmi amintesc detalii, dar totul e foarte neclar…
Nu te forța.
Lasă amintirile să revină de la sine.
- Cum ați ajuns pe insulă? - Avem o barcă mică nefolosită.
Înainte să ajung pe insulă,
am văzut flăcări, dar habar nu aveam de unde provin.
Așa că am lăsat barca și am început să alerg pe plajă.
Ascultați, dnă detectiv.
Dacă vreți să găsiți criminalul, nu vă pierdeți timpul cu mine.
Pentru că o iubesc pe Camila. E timpul să înțelegi asta.
- Bună! - Bună!
Sunt vecina ei.
Sper că nu deranjez, dar voiam să știu ce face Camila.
- Mult mai bine. - Mă bucur!
Aș vrea doar să-i dau astea. E în ordine?
Pot să le iau?
Bine.
- Mulțumesc. - Cami!
Din păcate, acum doarme. Nu poate primi pe nimeni.
Îmi imaginez. Îmi pare rău pentru ce a pățit.
Da.
Sunt Joaquín, psihiatrul ei.
Ángela Ferrer.
Are noroc să aibă un psihiatru care face vizite la domiciliu.
Nu, suntem aici s-o sprijinim.
Camila.
Ángela, ce mai faci?
Sigur mai bine decât tine.
Nu puteam să nu trec pe aici și să aflu cum te simți.
Nu.
Nu-ți face griji. Vânătăile!
Desigur. Scuză-mă.
Cum să nu-mi fac griji?
Suntem o comunitate.
Ne susținem mereu.
Ai pățit ceva groaznic. Nu-mi pot imagina ce simți.
Important e că se simte bine. Că s-a terminat.
Exact. Și că eu locuiesc vizavi.
Apelează la mine pentru orice ai nevoie.
Camila, știu că e greu de crezut, dar amândouă căutăm același lucru.
Eu nu mă voi odihni
până nu voi descoperi cine mi-a ucis fratele.
Sigur e responsabil și pentru alte crime.
Ai grijă.
Mă scuzați.
- Ce e cu el? - Așa e tot timpul.
Mereu e furios.
Ai dreptate.
- Bună! - Bună!
Mamă, încă se anchetează moartea unchiului Adrián, nu?
Sigur, scumpo.
Își fac datoria așa cum trebuie, iar cazul va fi rezolvat.
Da. Așteaptă-mă sus, scumpa mea. Da? Urc imediat.
Sigur. Am ceva să-ți arăt.
Sigur. Te iubesc.
Interesant că mă vizitezi acum.
Mă așteptam să fii, nu știu, la terapie, poate?
Am avut o urgență.
La muncă, nu?
Ești foarte devotat companiei tale.
De ce nu ești sincer?
Spune-mi.
Ai venit pentru că ai aflat că s-a mutat aici Camila Román.
- Spune-o. E simplu. - Am venit pentru copiii mei.
Știi că a venit poliția să întrebe despre tine.
Da?
Da, voiau să înțeleagă
ce căutai pe o insulă abandonată la ora aceea.
Sinceră să fiu, și eu vreau să știu.
Cum de ai fost acolo ca s-o salvezi pe Camila?
Am clarificat deja lucrurile cu poliția.
Stai calmă, nu-ți face griji!
Presupun că au crezut tot ce le-ai spus.
Cine ar pune la îndoială un alibi atât de solid?
Mai ales venind de la tine, un om cu evidente calități de supererou.
În caz că nu știai,
Camila mi-a trimis un mesaj vocal de pe insulă.
Poliția are deja acel mesaj.
Și tu ai fugit s-o salvezi. Mereu pregătit, ca cercetașii.
Era să moară. Imaginează-ți!
N-ar fi fost prima dată în pericol de moarte.
- De ce ai fost așa indiferentă? - Ce rahat mă poate afecta așa tare?
Știi ce? Las-o baltă!
Nu Camila a trimis mesajul.
Nu?
Nu, a fost un mesaj fals.
Creat cu ajutorul inteligenței artificiale.
Nu cred! Tehnologia a evoluat mult.
Absolut.
Apropo, ce făceai azi-noapte?
Pe la acea oră?
Mă bucur că mă întrebi asta.
- Fiindcă spun adevărul de la început… - Da.
Ies cu cineva.
De fapt, am întârziat.
Distracție plăcută!
Pe lângă faptul că e cinefil, fermecător și sportiv,
italianul e și maestru bucătar, nu?
Te-am auzit, Esteban.
Nu, sunt doar un amator.
- Lasă-mă să vă ajut. - Mulțumesc.
Cum ai reușit să le faci așa rapid?
Sunt doar paste.
Data viitoare, fac ceva mai elaborat.
Chestia cu sângele italian e pe bune. Credeam că e o strategie de agățare.
- Tebi. - Ce e?
De ce ai spune asta?
Nu. E adevărat.
E adevărat că am rude italiene.
Bine.
Din ce parte a Italiei ești?
Mamma mia, Esteban!
Nu știam că îți place italiana.
Bunicul meu patern era din Vigasio, lângă Verona.
- Regiunea din Romeo și Julieta? - Exact.
- Noroc! - Noroc!
- Noroc, Esteban! - Noroc!
Mulțumesc pentru paste și pentru Casablanca.
Ești mereu binevenit, Esteban.
- Pa, scumpule. - Rămâi peste noapte?
Nu, ne vedem acasă mai târziu.
Bine, ai grijă de tine.
Și tu.
Pa!
Îmi pare rău pentru tot ce a spus Esteban.
Nu-ți face griji. N-a zis nimic rău.
Ei bine, nu.
E posesiv, iar uneori se aprinde pe anumite subiecte.
La ce te așteptai?
E singurul tău fiu.
E îndreptățit să pună întrebări.
- Nu-ți face griji. - Mă bucur că înțelegi.
Mulțumesc.
Ce faci, Silvina?
Rezist.
- E sus Camila? - Da, dar doarme.
Dacă nu te superi, aș prefera să nu o trezesc.
Voiam să-mi iau rămas-bun. Am fost la copii.
Îi transmitem mesajul dimineață.
Dacă tot suntem aici,
ar fi frumos din partea ta s-o lași să respire câteva zile.
Cu toții suntem de acord că o cam supără prezența ta.
Apreciez diagnosticul dv., doctore.
Dar acum puteți să vă retrageți, să citiți o carte.
Asta nu e casa ta, Miguel.
Cel puțin nu sunt psihiatru. Ce naiba mai cauți aici?
E treaba mea și a Camilei.
Perfect.
Discut-o cu ea atunci. Dar în ședința următoare. Nu azi.
- Mersi. Ai grijă de ea. - Sigur.
Credeam că femeile aflate la conducere se culcă devreme.
Trebuie să ne mai și relaxăm din când în când.
Ai vreo idee?
Chiar mai multe. Mă ajuți?
Ángela!
Cât de departe crezi că poți merge?
Eu?
Vreau să mă legi din nou.
Sunt nebun după tine.
Ați accesat mesageria vocală.
Apelul dv. va fi taxat…
BUNĂ, ÁNGELA, EȘTI?
BUNĂ SEARA! DORMI?
NU MAI SUPORT. POT SĂ VIN LA TINE?
Vannessa, dormi?
Ies să alerg puțin.
Pe lângă cei 100.000 promiși,
vreau și căsuța asta frumoasă.
M-am obișnuit să stau aici și mi-ar frânge inima
să fiu nevoit să mă înghesui în bărcuța aia.
Nu-mi place suspansul.
Sunt asemenea unui câine.
Dă-mi de mâncare și adăpost și-ți sunt credincios până la moarte.
Pe bune, Tina?
- Bine, casa e a ta. - Da!
Dar zi-mi ce știi. N-am toată noaptea.
Ești gata?
Emanuel Bruna.
Ángela!
Sunt împreună.
Și i-o trage și soției tale.
Regreți.
E cea mai frumoasă și profundă experiență din ultimii ani.
Nu doar datorită celor întâmplate, ci datorită ție.
Eram pe punctul de a descoperi cine e criminalul.
Și dacă erai pe punctul de a-l descoperi…
de ce mă mai suspectezi?
Ascultă, Camila.
Înțeleg că nu e ușor să treci prin atâtea.
Și știu că trebuie să te ajut ca să-ți recâștig încrederea.
Da? Cum?
Găsind vinovatul.
Ascultă.
Singura persoană care-mi vine în minte
și care mă detestă destul cât să facă asta e Ángela.
Da, dar…
Nu știu dacă Ángela ar putea să-ți imite vocea cu IA.
Trebuie să fie un expert în tehnologie.
Destul cât să-ți cloneze vocea și să facă o înregistrare.
Miguel, te rog!
Ángela are destui bani ca să angajeze pe cineva.
Se poate.
E târziu. Trebuie să plec. Mai vorbim mâine despre asta.
Sigur.
Odihnește-te.
Noapte bună!
Îmi pare rău, dar…
de unele tentații nu te poți feri.
Atunci…
nu te feri.
Era să mor.
Viața mea e un haos total.
Nu știu de unde a venit mesajul și nici nu vreau să știu dacă mă minți.
Știu doar
că sunt în viață.
Și că ador dorința asta de a te avea mereu aproape.
Nu o pot evita, așa că nu o evita nici tu.
Subtitrarea: Linda Pricăjan