Sergio!
Döda mig inte!
Det räcker nu!
-Jag ser inget! -Camila!
-Snälla! -Camila!
Snälla, döda mig inte!
Släpp mig!
-Det är över nu. -Miguel!
-Jag är här. -Nån tänkte skjuta mig!
Rappa på!
Här! Det var jag som ringde.
Säkra området!
-Är Indira här? -Ja.
Indira, jag ser ingenting.
Sjukvårdare!
Vi är här nu.
-Vi är här. -Sergio var här. Var är han?
Jag ser ingenting.
Jag ser inget.
FALSK PROFIL
Min pappa är en bra människa.
Han var det.
Men det räcker inte nuförtiden.
Mamma? Hur mår du?
Man måste tydligen också kunna stjäla,
men det var tyvärr inget som Pedro Ferrer nånsin lärde sig.
Gråter du?
Jag hämtar en handduk.
Varför är det så svårt att vara tacksam mot dem
som offrat sina liv för oss?
Jag hyser inga tvivel om att min far var en hjälte…
…och att han aldrig borde ha dött under såna omständigheter.
Aldrig.
Pappa!
-Herregud! -Pappa!
Särskilt som jag vet…
Jag vet…
…att något är ouppklarat.
God morgon, Shannon.
Berätta nu. Ut med språket.
-Jag tål att höra vad du tycker. -Säkert att du vill det?
Jag bjöd ju hit honom för att få veta vad du tycker.
Han var trevlig.
Belevad, kunnig om film och litteratur.
Han är snygg…
Jag förstår dig, men tycker att du ska ta det varligt. Ni har nyligen träffats.
Ja, vi dejtar bara. Men Matteo är inte bara ute efter att roa sig.
Och själv då, är inte du ute efter att roa dig?
-Men Tebi… -Du var ung när du fick barn.
Det är inte konstigt om du vill återerövra din frihet, ha lite kul.
Leva livet, vara ute och rumla? Nej, det har jag ingen lust med.
Nåja.
Om du gillar italienaren så har du mitt stöd.
Även om jag blir väldigt svartsjuk.
Det här var gott.
Han har faktiskt rätt.
Efter min hemska skilsmässa borde jag unna mig att leva livet.
Du gillar uppenbarligen Matteo.
Det är inte så att ni behöver gifta er, men passa på att njuta.
God morgon.
Du förtjänar det.
-Jag trodde inte jag skulle hinna hit. -Vi har hållit en plats åt dig.
-Då kan vi komma på plats. God morgon. -God morgon.
Då kan vi inleda dagens yogapass.
Sätt er på hälarna och sära på knäna till mattans bredd.
Dra tillbaka axlarna och aktivera bålen.
Vi andas in uppåt.
Armarna mot himlen.
Bra. Tårna mot mattan och höfterna mot himlen,
upp i nedåtvända hunden.
Vi ska öppna upp åt höger till en sidoplanka.
Bra.
Höger hand mot himlen och håll kvar i en sidoplanka.
-Hur mår Camila? -Hon ska vara stabil, mer vet jag inte.
-Men vad gjorde hon på den där ön? -Jag vet inte.
Hej, David.
Jag anade väl att du var inblandad.
Det var Miguel som hittade henne. Annars hade Camila brunnit inne.
Men nu kan du sticka härifrån.
-Om nåt händer Camilla… -Jag ska ingenstans. Tagga ner.
Vad håller ni på med? Det här är ett sjukhus, för guds skull.
Om ni ska bråka kan ni gå ut. Camila förtjänar inte det här.
David, jag heter Joaquín Duval och är din frus psykiater.
Båda ögonen är lindrigt rökskadade,
men om några dagar ser ni bra igen.
Måste jag läggas in?
Ni kan åka hem och återgå till vardagen, om ni tar hand om ögonen.
Tack.
-Var är Sergio? -Han dog på vägen till sjukhuset.
-Sergio? -Ja.
-Jag har mycket goda nyheter. -Jag lyssnar.
Nej, vi måste träffas.
Hälsa spanjoren att han ska vara redo.
God morgon.
-Ursäkta, jag letar efter simläraren. -Det är jag.
-Jaså, är det du? -Ja.
Jag vill ta några lektioner.
-Idag? -Ja, idag.
Just nu har vi nivå ett för damer. Kan det passa?
-Nej, faktiskt inte… -Emanuel Bruna! Välkommen hit.
Den bästa fotbollsspelaren i alla tider.
-Jag gillar inte fotboll. -Vad synd.
-När ska du börja spela igen? -Snart, förhoppningsvis.
-Får jag ta en bild med dig? -Javisst.
Kom igen, tjejer!
Sätt fart, lektionen har börjat.
Stugan brann ner till grunden nu på morgonen
och polisen utreder orsaken.
-Det vilar en förbannelse över henne. -Vilka dumheter.
Det kan inte vara en slump. Det har med morden att göra.
-Hej, Ángela. -Hej.
-Hörde du om grannen? -Vilken granne?
-Camila i hus U blev närapå innebränd. -Vad är det du säger?
Man vet bara att det var en eldsvåda. Det ryktas att hon har blivit blind.
Det är fruktansvärt. Och vad ska barnen säga?
Ursäkta, Ángela.
Ta mitt kort, Vannessa. Shoppa vad du vill, bara du lugnar ner dig.
Tappa inte bort det som med ditt eget kort.
Det här var chockerande att höra.
Den där kvinnan har visserligen sårat mig djupt,
men inte så att jag önskar henne nåt ont.
Det gjorde jag inte ens när det var som värst.
-Det är ju inte hennes fel. -Så klart inte, stackaren.
Men vi får vänta och se vad polisen säger.
Självklart.
Nåja, hej då.
Utöver kärleken till idrotten har du och jag ett annat gemensamt intresse.
Ángela Ferrer.
Är namnet bekant?
Visst är det så?
Hej, grabbar.
Hur gick simlektionen?
Utmärkt.
-Jag höll just på att tacka simläraren. -Ja, han är en utmärkt tränare.
Gick inte du?
Förlåt, men jag behöver få prata med dig.
Så bra, för jag vill prata med dig med. Sätt dig.
Om det som hände.
Och vad vill du säga?
Att du ångrar dig?
Att det aldrig borde ha hänt och att det aldrig ska upprepas?
Nej, för…
…det var det finaste jag har upplevt på åratal.
Inte bara på grund av det vi gjorde, utan för att det var du.
Du är en underbar kvinna, Ángela.
Det är som att…
…jag tappar talförmågan i din närhet.
Och ju mer jag lär känna dig, desto större blir yrseln.
Yrseln?
Vad får du yrsel av?
Rädsla.
Jag är rädd för att det ska gå överstyr.
Du har varit gift, Ángela.
Hur länge kan man uthärda ett olyckligt äktenskap?
Månader? År? Årtionden?
En evighet?
Hur länge kan en människa stå ut utan närhet och kramar?
Förlåt.
Kom hit.
Sätt dig.
Du betyder mycket för mig också.
Du är det bästa som har hänt mig sen jag kom hem igen.
Detsamma.
Tack för att du är här.
Men snälla du, vi lämnar dig inte ensam.
Det är ett fint hus.
Ska jag ordna nåt att äta? Behöver ni nåt?
Vi har nog så vi klarar oss, men jag ska se efter i köket.
Vill du att jag lämnar dig ifred?
Nej.
Men du ska inte känna dig tvungen att stanna här.
Ja, nån tvingade mig så klart att skynda till dig när jag hörde om branden…
Vi har inte kunnat prata ut om allt, men det var inte min avsikt att såra dig.
Jag har hemskt dåligt samvete.
Det är inte läge att prata om det nu, så ta det lugnt.
Vi är ju inte ett par längre, men jag vill att du vet…
…att jag verkligen ångrar mig.
Och du ska veta att jag är här för att jag vill det.
Oavsett allt som hänt mellan oss
är jag fortfarande orolig för dig och för mördaren som härjar därute.
Oroa dig inte.
Snälla, var försiktig.
Tack.
-Ta hand om henne. -Jag följer dig ut.
Lobito dog när han gjorde det han älskade.
Han hade levat om jag inte skickat honom till ön.
Jag ska inte säga åt dig att inte klandra dig själv, för du vet vad du behöver göra.
Ja, hitta mördaren. Det är vad jag behöver göra.
Hitta mördaren och se om det får det att kännas bättre.
-Ni hittade säkert inget i stugan. -Jo, mer än väntat.
Det mesta förstördes i branden,
men i det rum som fanns kvar hittade vi spår av skopolamin
och sädesvätska.
Jag trodde inte att vi skulle finna en matchning, men hade fel.
Den kom från Miguel Estévez.
Han dömdes för identitetsstöld 2023, så vi har hans DNA.
-Hej, Tebi. -Det kallar bara mamma mig.
Jag har hört henne säga det, så…
Så du tänkte att det gick bra, men det funkar inte så.
Jag förstår. Förlåt.
-Vad ska ni se? -Förlåt?
Mamma sa att ni skulle på bio. Vilken film?
En filmklassiker som spelas i stan, Casablanca. Vill du följa med?
-Av Michael Curtiz? -Precis.
Så du tror att du får mamma i säng med en gammal filmklassiker?
Måste du ha taggarna utåt? Jag vill inte din mamma nåt ont.
Jag hyser stor respekt för henne och vill bara göra henne lycklig.
Vi får se om jag lyckas, men jag lovar att inte såra henne.
Det hoppas jag, för annars dödar jag dig.
-Förlåt, kommer jag för sent? -Nej, alldeles perfekt, som vanligt.
Tack.
Jag frågade om Esteban ville följa med.
-Menar du det? -Ja.
-Det vore trevligt. Kommer du? -Javisst.
Då går vi.
Läkaren säger att det är normalt att jag ser suddigt,
men att det går över.
Ja, det är klart. Det blir säkert bättre snart.
Jag vet inte hur jag ska säga det här, men…
…tack för att du räddade mig.
Du behöver inte tacka mig. Inte alls.
Men jag förstår inte vad du gjorde på den där ön.
Dina instruktioner var glasklara.
Då får vi hoppas att polisen håller med, för de tänker samma sak som jag.
Camila…
Jag kom dit för att vi kom överens om det.
-Vi skulle ju träffas på ön. -Det gjorde vi inte alls.
Det har jag inte sagt.
-Inte? -Nej.
Jag är på en ljuvlig plats som du skulle älska.
Den fick mig att tänka på dig, Miguel.
Om du tror att det vi har går att rädda, kom hit.
Ingen press, inga ursäkter.
Jag delar min plats med dig. Kom hit om du vill.
Du kommer inte att ångra dig.
Kan det vara förfalskat?
Så länge vittnen ljuger kan allt vara förfalskat.
Jag ljuger inte, Indira. Jag har varken spelat in eller skickat det där.
Jag vet.
-Camila säger att det inte var hon. -Då var det så klart inte det.
Vart är ni på väg?
Jag beklagar, men ni måste följa med till stationen.
Rättsteknikerna ska undersöka telefonen
och ni ska förklara för mig hur ni kom till ön och vad ni gjorde där.
Följ med.
Ni fick alltså ett meddelande från Camila, från ett okänt nummer,
och gav er ut för att träffa henne på en ö som inte finns på kartan?
Vad är det där för blick? Det var det som hände.
Vi har funnit ert DNA på ön.
-Ja, jag var ju där. Jag räddade henne. -Javisst, ni räddade henne.
Men varför fann vi då spår av er sperma där?
Min sperma?
Ja, var det en del av räddningsplanen eller ett infall på vägen?
Det är omöjligt. Jag hade inte sex med Camila, varken på ön eller nån annanstans.
Berätta allt som hände från början, med alla detaljer.
Och det finns ingen möjlighet att du skickade meddelandet?
Det var inte jag, Joaquín.
Minns du vad du gjorde på morgonen?
Samma sak som jag gjorde hela natten. Jag väntade.
Jag hade förresten ingen täckning, så jag hade inte kunnat skicka det.
Men…
-Jag minns saker, men det är oklart… -Du ska inte pressa dig.
Låt minnena komma i sin egen takt.
-Hur kom ni till ön? -Vi har en liten båt som ingen använder.
När jag nästan var framme såg jag elden, men jag visste inte vad det var som brann.
Så jag gick i land och sprang längs stranden.
Om ni verkligen vill hitta mördaren
ska ni inte spilla tid på mig.
För jag älskar Camila. Det är hög tid att ni förstår det.
Hej, jag bor tvärs över gatan.
Jag vill inte tränga mig på, men ville se hur Camila mår.
-Mycket bättre, faktiskt. -Vad skönt att höra.
-Jag ska bara ge henne de här. -Kan jag ta dem?
-Visst, tack. -Cami!
Hon sover tyvärr nu och kan inte ta emot besök.
Ja, det förstår jag. Det var hemskt, det hon råkade ut för.
Ja. Joaquín, hennes psykiater.
Ángela Ferrer.
Så trevligt med en psykiater som gör hembesök.
Nej, vi är bara här som stöd.
Camila.
-Hej, Ángela. Hur mår du? -Men oj…
Bättre än du, gissar jag.
Jag behövde kolla hur du mådde.
Nej.
Det behövs inte. Jag har ont.
Ja, så klart. Beklagar.
Men det är klart att jag bryr mig, vi är ju grannar.
Systerskapet främst.
Jag kan inte ens föreställa mig hur hemskt det var.
Men huvudsaken är att hon mår bra nu.
Ja, och jag finns här tvärsöver gatan.
Tveka inte att säga till om det är nåt du behöver.
Jag förstår att det är svårt att tro, men vi är faktiskt ute efter samma sak.
Jag får ingen ro förrän jag funnit den som dödade min bror,
och som kanske legat bakom alla de här hemskheterna.
Ta hand om dig.
Ursäkta mig.
-Vad är det med honom? -Han är alltid sån.
-Han är ju sur jämt. -Ja, förstås.
-Hej. -Hej.
Utredningen om morbror Adrián pågår väl fortfarande, mamma?
Så klart, gumman. Polisen gör sitt jobb och de kommer att lösa fallet.
-Gå upp, så kommer jag strax. -Ja, det är nåt jag vill visa dig.
Visst. Jag älskar dig.
Så lägligt att du kommer på besök.
Jag trodde att du var på behandling.
Det dök upp nåt akut.
I jobbet, va? Du är ju så engagerad i ditt nya företag.
Var ärlig. Du är här för att du fick veta att Camila Román är tillbaka i området.
-Det är bara att säga det. -Jag är här för att träffa mina barn.
Vet du att polisen har varit hos mig och frågat efter dig?
Jaså?
Ja, de undrar vad du gjorde på en folktom ö sent på natten,
och det undrar faktiskt jag med.
Varför råkade du vara där och kunde rädda Camila?
Jag har redan förklarat allt för polisen, så du behöver inte oroa dig.
Och de trodde dig säkert, för vem skulle ifrågasätta ett så vattentätt alibi?
Särskilt från en superhjältetyp som du.
Om du inte redan vet det…
…så skickade Camila ett röstmeddelande till mig från ön. Det har polisen fått.
Och då kom du till undsättning. Alltid redo, som scouterna.
-Ja, och hon var nära att dö. -Hon har varit nära att dö förut.
-Varför är du så likgiltig? -Och varför är du en sån skitstövel?
Vet du vad? Glöm det. Meddelandet kom faktiskt inte från Camila.
-Jaså? -Nej, det var förfalskat.
-Skapat med AI. Kan du tänka dig? -Tänka sig, vad tekniken har utvecklats!
Verkligen.
Var var förresten du igår kväll?
Vid den tiden.
Vad bra att du frågar.
-För eftersom jag brukar tala sanning… -Så klart.
…så dejtar jag nån. Jag är faktiskt försenad just nu.
Ha det så trevligt.
Så förutom att vara filmfantast, charmig och sportig
så är italienaren dessutom mästerkock?
Jag hörde det där, Esteban.
Och nej, jag är bara amatör.
Jag lägger upp åt er.
Men hur kunde du laga det här så snabbt?
Det är bara pasta. En annan gång kan jag laga nåt mer avancerat.
Så ditt italienska påbrå är alltså äkta och ingen raggningsstrategi.
-Tebi… Varför säger du så? -Det är faktiskt så.
-Att jag har italiensk släkt, alltså. -Jaha, då förstår jag.
Vilken del av Italien är du ifrån?
Mamma mia, Esteban.
Jag visste inte att du kan italienska.
Min farfar kom från Vigasio, i närheten av Verona.
-Romeo och Julias hemmatrakter? -Precis.
-Skål. -Skål.
-Skål, Esteban. -Skål.
Tack för pastan och för Casablanca.
Du är välkommen hit när du vill.
-Hej då, vännen. -Sover du här?
-Nej, vi ses hemma sen. -Okej, ha det bra.
-Du med. -Hej då.
Jag ber om ursäkt för allt som Esteban sa.
Det var ingen fara alls.
Han är possessiv och kan haka upp sig på vissa saker.
Vad väntade du dig?
Han är din enda son.
Han har rätt att ställa frågor för att få känna sig trygg.
Vad skönt att du förstår. Tack för det.
-Hur är det, Silvina? -Helt okej.
Är Camila däruppe?
Ja, men hon sover och jag vill helst inte väcka henne.
-Jag ville ta farväl. Jag var hos barnen. -Vi hälsar henne det imorgon.
Men när du ändå är här vore det bra om du kunde lämna henne ifred några dagar.
Vi vet allihop att Camila blir uppjagad av din närvaro.
Tack för diagnosen, doktorn.
Men nu kan ni gå och läsa en bok eller ta igen er.
Det här är inte ditt hus.
Men jag är åtminstone inte psykiatern. Vad i helvete gör du här?
Det angår bara Camila och mig.
Perfekt, då kan du ta det med henne.
Men vid nästa terapitillfälle.
-Tack för allt. Ta hand om henne. -Javisst.
Och jag som trodde att högt uppsatta chefer går till sängs tidigt.
Högt uppsatta chefer behöver också lätta på trycket ibland.
Några förslag?
Flera, faktiskt. Hjälper du mig?
Ángela…
Hur långt tror du att du kan gå?
Jag?
Jag vill att du binder mig igen.
Du är underbar.
Du har nått röstbrevlådan…
HEJ, ÁNGELA. ÄR DU DÄR?
SOVER DU?
JAG STÅR INTE UT. FÅR JAG KOMMA ÖVER?
Vannessa, sover du?
Jag tar en springtur.
Och utöver de 100 000 som jag blivit utlovad
vill jag ha det här fina lilla huset.
Jag har vant mig vid att bo här och det vore hjärtknipande
att behöva återgå till att sova i min trånga lilla båt.
Jag gillar inte spänning.
Jag är som en hund, Santiago.
Ge mig mat och tak över huvudet, så blir jag dig trogen in i döden.
Allvarligt?
-Visst, du får huset. -Ja, för helvete!
-Men berätta nu. Jag har inte hela natten. -Är du beredd?
Emanuel Bruna…
…och Ángela.
De har ihop det.
Ángela ligger dessutom med din fru.
Du ångrar dig.
Nej, det var det finaste jag upplevt på åratal.
Inte bara på grund av det vi gjorde, utan för att det var du.
Jag var så nära att hitta mördaren.
Om du var så nära…
…varför misstänker du då mig?
Hör på, Camila.
Jag förstår att det är tufft att vara mitt i det här.
För att få ditt förtroende igen behöver jag hjälpa dig.
-Hur då? -Genom att hitta den skyldiga.
Den enda jag kan komma på
som hatar mig så mycket att det kan motivera det här, är Ángela.
Ja, men…
Jag vet inte om Ángela skulle kunna imitera dig med hjälp av AI.
Det måste ha krävts teknisk kompetens för att skapa ett meddelande med din röst.
Men snälla nån… Ángela har råd att anlita folk till sånt.
Ja, kanske det.
Det är sent, så jag måste gå. Vi får prata vidare imorgon.
Visst.
Sov nu.
God natt.
Förlåt, men…
…vissa frestelser går inte att motstå.
Motstå dem inte, då.
Jag var nära att dö.
Mitt liv är ett kaos.
Jag vet inte varifrån meddelandet kom eller om du ljuger för mig.
Men jag vet att jag lever.
Och att jag älskar detta ständiga begär efter dig
som jag inte kan kontrollera, så låt oss ge efter för det.
Undertexter: Karl Hårding