Серхіо!
Не вбивай мене, бляха!
Припини! Прошу припини!
-Я не бачу! -Каміло!
-Будь ласка! -Каміло!
Будь ласка, не вбивай! Я не бачу!
-Відпусти мене! -Гей!
-Кінець! Усе добре. -Відпусти.
-Усе гаразд. -Мігелю!
-Я тут. Спокійно. -Хтось наставив на мене пістолет!
Швидше!
Сюди! Спокійно. Я вам дзвонив.
Оточіть цю зону!
-Індіро? -Так.
Індіро.
Індіро, я не бачу.
Фельдшере!
Ми тут.
Ми тут. Спокійно.
-Серхіо був зі мною. -Серхіо.
Я не бачу. Нічого не бачу.
ФАЛЬШИВИЙ ПРОФІЛЬ
Мій батько хороша людина.
Був.
Але зараз бути хорошим недостатньо.
Мамо, усе добре?
Вочевидь треба також знати, як красти, і, на жаль, дон Педро Феррер
цього не навчився.
Ти плачеш?
Я принесу рушник.
Чому нам так важко бути вдячними людям,
які пожертвували життями заради нас?
Я не сумніваюся, що мій батько — герой…
і він не мав померти за таких обставин.
Ніколи.
Тату!
-Боже! -Тату.
Тату!
Особливо тому, що я знаю…
Я знаю.
Скоро щось станеться.
Доброго ранку, Шенноне.
Ну, розповідай. Я більше так не можу.
Давай, кажи. Я витримаю.
-Я готова. -Справді хочеш, щоб я тобі сказав?
Тому я його й запросила. Щоб ти сказав, що думаєш.
Ну, він хороша людина.
Він культурний. Розбирається в кіно, літературі…
Гарний.
Я розумію, але не даю благословення.
Не поспішай. Ти лише знайомишся з ним.
Знаю. Ми просто зустрічаємося, але Маттео не шукає розваг.
А ти? Хіба ти не шукаєш розваг?
-О, Тебі! -Що? Ти була дуже молодою матір'ю.
Цілком природно, що ти хочеш повернути собі свободу, веселитися, ні?
І що? Гуляти, вести шалене життя й спати з усіма?
Ні, дякую. Ні.
Добре.
Якщо тобі подобається цей італієць, я тебе підтримую.
Навіть якщо й дуже ревную.
Це добре.
І знаєш що? Він має рацію.
Після того пекельного розлучення, я мала б насолоджуватися життям.
Це ж очевидно, Маттео тобі подобається.
-Я не кажу одружуватися. -Доброго ранку.
Насолоджуйся.
Доброго ранку.
Розважайся. Ти на це заслужила.
Я встигла. Ледве-ледве.
-Ось. Ми зайняли тобі місце. -Встигла.
Влаштовуймось. Доброго ранку.
-Доброго ранку. -Доброго.
Почнімо наше заняття з йоги.
Сядьте на п'яти. Розмістіть коліна по ширині килимка.
Розправте плечі.
Втягніть живіт.
Зробимо вдих.
Руки до неба.
Добре. Пальці на підлозі. Піднімаємо стегна до неба.
І стаємо в асану «собака мордою вниз».
Потім перейдемо направо у бокову планку.
Ось так.
Тепер тягнемося правою рукою до неба і стоїмо в боковій планці.
-Як Каміла? -Сказали, її стан стабільний.
Це все, що я чула.
Що вона робила на тому острові в той час?
-Це безглуздо. -Не знаю.
Давіде. Як ти?
Я знав, що ти до цього причетний.
Мігель знайшов її.
Якби не він, Каміла б згоріла живцем.
І все ж краще вшивайся звідси.
-Якщо з Камілою щось станеться… -Я не піду.
-Панове. -Слідкуй за тоном.
Панове. Що ви робите? Це ж лікарня, заради бога.
Якщо продовжите битися, ідіть на вулицю.
Каміла цього не заслуговує.
Давіде, я Хоакін Дюваль, психіатр вашої дружини.
У вас помірне пошкодження обох очей через дим.
За кілька днів зможете добре бачити.
Мене треба госпіталізувати, лікарю?
Ні, можете йти додому й жити звичним життям,
але з належним доглядом.
Дякую.
Де Серхіо?
Помер до прибуття в лікарню.
-Серхіо? -Так.
Маю для тебе чудові новини.
Слухаю.
Ні. Я розповім їх при зустрічі.
Скажи іспанцю бути готовим.
Доброго ранку.
Вибач, я шукав інструктора з плавання.
Це я.
-О, це ти. -Так.
Я хотів узяти кілька уроків.
-Сьогодні? -Так, сьогодні.
У нас зараз перший рівень для жінок.
Що на це скажеш?
-Ні, я не відчуваю… -Емануеле Бруна.
-Як справи? -Ласкаво прошу.
Так? Дякую.
-Найкращий футболіст в історії. -Справді?
-Я не люблю футбол. -Шкода.
-Коли ти знову гратимеш? -Скоро. Сподіваюся. Так.
-Можна фото? -Навіть два.
-Добре. -Гаразд.
Уперед, дівчата! Пливіть!
Уперед! Заняття почалося. Давайте!
Сьогодні зранку дим і полум'я повністю охопили будиночок.
Поліція розслідує причину загоряння.
Сантьяго, цей район проклятий.
-Ваннессо, не будь дурною. -Це не випадковість.
Це пов'язано зі злочинами. Кажу тобі.
-Привіт. -Привіт.
-Чула, що сталося з нашою сусідкою? -Якою сусідкою?
Каміла з будинку У. Ледь не згоріла живцем.
-Що? -Так.
Ніхто не знає, що сталося. Була пожежа.
У соцмережах пишуть, що вона може осліпнути.
Я надзвичайно приголомшена. О, діти!
-Не знаю. -Даруй, Анхело.
Ваннессо, візьми мою картку.
Витрать скільки завгодно, але заспокойся.
І, якщо можеш, не згуби, як згубила свою.
Я в шоці через те, що ти розповіла, бо…
Ну, це не секрет, що та жінка завдала мені багато болю,
але не стільки, щоб бажати їй чогось поганого.
Я цього не хотіла й у найгірші моменти, не кажучи вже про зараз.
-Зрештою, вона не винна. -Звісно, ні. Бідна жінка. Вона не винна.
Так.
Краще почекаємо і подивимося, що скаже поліція.
Авжеж.
Ну… Бувай.
Окрім любові до спорту,
у нас з тобою є інший інтерес.
Анхела Феррер.
Знайоме ім'я?
Так, правда ж?
Хлопці!
Емануелю, як урок плавання?
Класно.
-Чудово. От робив комплімент інструктору. -Так, він чудовий тренер.
Хіба ти не пішла?
Так. Вибач, але мені треба з тобою поговорити. Вибач.
Я рада, що ти тут. Я теж хочу з тобою поговорити. Сідай.
Про те, що сталося.
Що ти збиралася сказати?
Ти шкодуєш,
або скажеш, що цього не мало бути
й що це більше ніколи не повториться.
Ні, це…
мій найпрекрасніший і найглибший досвід за багато років.
Не лише через те, що сталося, а й… через тебе.
Ти надзвичайна жінка, Анхело.
Я відчуваю…
Щомиті з тобою я втрачаю дар мови.
Що більше я тебе пізнаю, то більше відчуваю напругу.
Напругу?
Напругу…
Через що?
Страх.
Боюся, що це вийде з-під контролю.
Ти була одружена, Анхело.
Скільки можна терпіти нещасливий шлюб?
Місяці? Роки? Десятиліття?
Вічність?
Скільки людина може витримати без ласки? Обіймів?
Вибач.
Іди сюди.
Сідай.
Ти також дуже близька мені подруга.
Власне, я б сказала, що після мого виходу,
ти — найкраще, що зі мною було.
І в мене теж.
Дякую, що ви тут.
Ой, будь ласка.
Ми нізащо не кинули б тебе там.
Гарний будинок.
Хочете, принесу вам щось поїсти?
Щось потрібно?
Ні, гадаю, є все, що треба.
-Але я перевірю кухню, добре? -Гаразд.
Хочеш, щоб я дав тобі спокій?
Ні.
Але ти не зобов'язаний залишитися тут.
Звісно, мабуть, хтось мене змусив
прибігти, коли я почув, що ти врятувалася від пожежі.
Давіде, ми не змогли поговорити про нас,
але я справді не хотіла тебе кривдити. Мені через це дуже погано.
Камі, зараз не час говорити про це. Не хвилюйся.
Ми більше не разом,
але я хочу, щоб ти знав,
що я дуже шкодую про те, що сталося.
А я хочу, щоб ти знала, що я роблю це, бо хочу.
Мені так хочеться.
Попри все, що сталося між нами,
я досі хвилююся за тебе
і те, що там відбувається з тим убивцею.
Усе гаразд.
Будь обережна, прошу.
Дякую.
-Подбай про неї. -Я проведу.
Дякую.
Лобіто помер, роблячи те, що любив найбільше.
Він би жив, якби я не відправила його на острів.
Я не скажу тобі не винити себе, бо ти доросла жінка і знаєш, що робити.
Так. Знайти вбивцю. Ось що я маю зробити.
Знайди вбивцю й спробуй позбутися цього відчуття.
Певно, у будиночку нічого не знайшли.
Ні. Більше, ніж я очікував.
Майже все згоріло у вогні.
Але в кімнаті, що вціліла, ми знайшли залишки скополаміну
і сліди сперми.
Я думав, ми не знайдемо збіг, але помилявся.
Вона Мігеля Естевеса.
У 2023 році на нього завели справу за самозванство.
Ми змогли це перевірити.
Тебі, як ти?
Тільки мама мене так називає.
-Мабуть, вона мені це сказала. Тому… -Думав, можна мене так називати.
Але тут усе працює інакше.
Гаразд. Вибач.
-Що дивитиметесь? -Що?
Мама сказала, ви йдете в кіно. Який фільм?
Дивитимемося класичний фільм, що показують у центрі. «Касабланку».
Хочеш з нами?
-Майкла Кертіза. -Саме так.
То ти думаєш, що зводиш маму на культову класику
і вона тобі одразу дасть, чи що?
Естебане, може відчепишся?
Я не маю поганих намірів щодо твоєї мами.
Я навпаки дуже її поважаю і хочу зробити щасливою.
Не знаю, чи це мені вдасться, але обіцяю, що не скривджу її.
Сподіваюся.
-Інакше я тебе вб'ю. -Вибач.
-Я спізнилася? -Ні, ти ідеальна, як завжди.
Дякую.
Я запросив Естебана приєднатися.
-Серйозно? -Так.
Було б супер. Ходімо?
Ходімо.
Лікар каже, це нормально, що я досі погано бачу.
-Але це мине. -Добре.
Авжеж. Це нормально.
Упевнений, скоро стане краще.
Мігелю, я не знаю, чи треба тобі це казати, але…
Дякую, що врятував мене.
Можеш не дякувати.
Ні за що.
Я тільки не розумію, що ти робив на тому загубленому острові.
Твої вказівки були чіткими.
Сподівайся, що мої вказівки чіткі й для поліції,
бо вони думають так само, як і я.
Слухай, Каміло…
Я тебе шукав, бо ми так домовилися.
Що опинимося на острові.
Звісно, ні.
-Ти про що? Я цього не казала. -Ні?
Ні.
Ти мені не повіриш. Я в чудовому місці, воно тобі сподобається.
Не знаю чому, Мігелю, але я думаю про тебе.
Якщо ти віриш, що те, що є між нами, може вціліти, приходь.
Ні тиску, ні виправдань.
Я надішлю свою локацію. Приходь або ні. Ніяких пояснень не треба.
Але якщо прийдеш, то не пошкодуєш.
Думаєте, фальшивка?
Якщо свідки наполягають на брехні, усе може бути брехнею.
Я не брешу, Індіро.
Я не записувала й не надсилала це.
Знаю.
Каміла каже, що не записувала. Що скажете?
Якщо вона так каже, то це правда, пані.
-Ви куди? -Даруйте.
Мені дуже шкода,
але ви маєте поїхати зі мною у відділок, бо я маю віднести телефон до лабораторії,
а ви маєте пояснити мені, як ви потрапили
й що робили на острові Манакоа.
Ходімо.
Кажете, ви отримали повідомлення від Каміли
з невідомого телефону і поїхали її шукати
на острові, якого немає на карті.
Чому ви так дивитесь?
Так усе й було.
На острові ми знайшли сліди вашої ДНК.
Ну звісно, детективко, я ж казав, що був там.
-Я її врятував. -Так, ви її врятували.
Тоді чому ми знайшли сліди вашої сперми?
Моєї сперми?
Так. Це була частина плану порятунку, чи ви це на ходу придумали?
Це неможливо.
Я не займався сексом з Камілою ні на острові, ні деінде.
Я впевнений.
Розкажіть із самого початку, що сталося, з усіма подробицями.
Ти точно не могла надіслати це повідомлення?
Це була не я, Хоакіне.
Пам'ятаєш, що ти робила того ранку?
Те саме, що я робила всю ніч. Чекала.
До того ж у мене не було сигналу,
тож я не могла надіслати повідомлення.
Чекай.
Я пам'ятаю події, та мої спогади розмиті, але…
Ні, не напружуйся.
Нехай ці спогади прийдуть до тебе самі, гаразд?
-Як ви потрапили на острів? -У нас є човен, ним ніхто не користується.
До того, як дістатися острова,
я побачив полум'я, але не знав, звідки воно..
Тому я кинув човен і почав бігти по пляжу.
Слухайте, детективко,
якщо хочете знайти вбивцю, не витрачайте час на мене.
Я кохаю цю жінку, я кохаю Камілу. Вам уже час це зрозуміти.
-Привіт. -Привіт.
Я її сусідка.
Сподіваюся, я не заважаю, просто хотіла знати, як Каміла.
-Набагато краще. -Ох, це чудово.
Я просто зайшла передати їй це. Це нормально?
Можна я їх візьму?
Гаразд.
-Дякую. -Камі!
На жаль, вона спить. Їй не можна приймати відвідувачів.
Авжеж, уявляю. Мені шкода, що з нею це сталося.
Так.
Я Хоакін, її психіатр.
Анхела Феррер.
Їй пощастило мати психіатра, що приходить додому.
Ні, ми її підтримуємо через усе, що сталося.
Каміло.
-Анхело, як ти? -Ого.
Точно краще за тебе.
Я не могла не зайти й не поцікавитись, як ти.
Ні.
Не хвилюйся. Синці.
Авжеж. Вибач.
Але як я можу не хвилюватися?
Ми спільнота.
Сестринство на першому місці.
З тобою сталося щось жахливе. Не уявляю, як ти почуваєшся.
Головне, що з нею все гаразд. Усе скінчено.
Так. І що я живу через дорогу.
Скажи мені, як тобі щось знадобиться, гаразд?
Каміло, я знаю, що важко в це повірити, але ми обоє шукаємо те саме.
Принаймні я не заспокоюся,
поки не знайду відповідального за смерть мого брата.
І відповідального за всі ці звірства.
Бережи себе.
Перепрошую.
-Що з ним? -Він весь час такий.
Він завжди злий.
Правда.
Привіт.
Мамо, слідство у справі дядька Адріана ще триває, так?
Звісно, сонце.
Вони виконують свою роботу. Виконують її правильно. І скоро розкриють справу.
Так. Зачекай мене нагорі, люба. Так? Я зараз буду.
Так, звичайно. Я маю тобі дещо показати.
Авжеж. Люблю тебе.
Як добре, що ти прийшов.
Я думала, ти будеш — не знаю — на терапії, наприклад.
Була термінова справа.
На роботі, мабуть.
Ти такий відданий своїй новій компанії.
Чому ти брешеш?
Скажи,
що прийшов, бо дізнався про повернення сюди Каміли Роман.
Просто скажи. Це просто.
Я прийшов до дітей.
Ти знаєш, що поліція приходила до мене додому і питала про тебе?
Он як?
Так, вони хотіли зрозуміти, що ти робив на покинутому острові в такий пізній час.
Якщо чесно, мені теж цікаво.
Чому ти там опинився, щоб урятувати Камілу?
Я вже говорив з поліцією і все пояснив.
Тому розслабся. Не хвилюйся.
Мабуть, що б ти їм не сказав, вони тобі повірили.
Бо хто ж ставитиме під сумнів таке надійне алібі?
А тим більше від тебе, чиї супергеройські риси впадають у вічі.
Якщо ти не знала,
Каміла надіслала мені голосове повідомлення з острова.
Поліція вже його має.
І ти побіг її рятувати. Завжди готовий. Як скаути.
-Вона ледь не померла. Уяви. -Їй не вперше бути на волосину від смерті.
Чому ти така байдужа?
Хіба таке лайно може мене зачепити, Мігелю?
Знаєш що? Забудь.
Повідомлення надіслала не Каміла.
Ні?
Ні, це фальшиве повідомлення.
Створене за допомогою штучного інтелекту.
Та ну?! Технології дуже розвинулися.
Це точно.
До речі, що ти робила вчора ввечері?
Десь у цей час?
Я така рада, що ти запитав.
-Оскільки я одразу кажу правду… -Авжеж.
Я зустрічаюся з деким.
Власне, я спізнююся.
Гарного вечора!
Окрім того, що він кіноман, чарівний і спортивний,
італієць ще й майстер-кухар?
Естебане, я тебе чув.
Ні, я просто аматор.
-Гаразд, я вам допоможу. -Дякую.
Але серйозно, як ти це так швидко приготував?
Це ж паста.
Іншим разом приготую щось вишуканіше, добре?
Історія про італійську кров справжня.
Я думав, вона для зваблення жінок.
-Тебі. -Що?
Нащо ти так?
Ні. Це правда.
Це правда, що в мене італійська родина.
Добре.
З якої ти частини Італії?
Мамма міа, Естебане. Не знав, що ти любиш говорити італійською.
Мій дідусь по батьковій лінії був з Вігасіо, що поблизу Верони.
-З країв Ромео і Джульєтти? -Так.
-Будьмо. -Будьмо.
-Будьмо, Естебане. -Будьмо.
Дякую за пасту і за «Касабланку».
Тобі тут завжди раді, Естебане.
-Бувай, синку. -Ти залишишся на ніч?
Ні, побачимося вдома.
Добре. Бережи себе.
Ти теж.
Бувай.
Вибач за все, що Естебан наговорив.
Не хвилюйся. Він не сказав нічого поганого.
Ну ні. Сказав.
Він власницький, а іноді заводиться через певні теми.
Чого ти очікувала?
Він твій єдиний син.
Він може ставити запитання, щоб бути спокійним.
-Не хвилюйся. -Я рада, що ти розумієш.
Дякую.
Сільвіно, як ти?
Тримаюся.
Каміла нагорі?
Так, але вона спить. Якщо ти не проти, я не буду її будити.
Я хотів попрощатися. Я був з дітьми.
Завтра передамо. Не сумнівайтеся.
Але поки ми тут,
було б дуже добре, якби ви кілька днів дали їй спокій.
Думаю, ми всі погодимося, що Камілу засмучує ваша присутність.
Я вдячний за ваш діагноз, лікарю.
Але тепер ви можете йти. Не знаю, почитати книжку чи відпочити.
Це не твій дім, Мігелю.
Я хоч не психіатр.
Якого біса ти досі тут?
Це між нами з Камілою.
Супер.
Обговори це з нею.
На наступному сеансі. Не нині.
-Дякую за все. Подбайте про неї. -Звісно.
Я думав, керівниці високого рівня рано лягають спати.
Нам деколи також треба випускати пар.
Є пропозиції?
Більше, ніж одна. Ти не проти?
Анхело.
Як далеко ти можеш зайти?
Я?
Зв'яжи мене ще раз.
Я шаленію від тебе.
Голосова пошта.
Ваш дзвінок буде платним…
ПРИВІТ, АНХЕЛО. ТИ ТАМ?
ДОБРИЙ ВЕЧІР, ТИ СПИШ?
Я БІЛЬШЕ НЕ МОЖУ. МОЖНА, Я ПРИЙДУ?
Ваннессо, ти спиш?
Я йду на пробіжку.
Що ж, на додачу до обіцяних 100 тисяч,
я хочу цей гарний будиночок.
Бо я звик жити тут, і це розбило б моє серце,
якби мені довелося повернутися в той човник і спати в тісноті.
Я не люблю саспенс.
Я як пес, Сантьяго.
Ти даєш мені їжу, дах над головою —
і я вірний до смерті.
Справді, Тіно?
-Гаразд, будинок твій. -Так, бляха-муха!
Розповідай, що знаєш. У мене нема часу.
Ти готовий?
Емануель Бруна.
Анхела.
Вони зустрічаються.
А ще вона трахає твою жінку.
Ти шкодуєш.
Ні, це мій найпрекрасніший і найглибший досвід за багато років.
Не лише через те, що сталося, а й… через тебе.
Я майже знайшла вбивцю.
Якщо ти його майже знайшла,
чому підозрюєш мене?
Послухай, Каміло.
Я знаю, це нелегко — бути в центрі всього цього.
І що якщо хочу повернути твою довіру, я маю допомогти.
Так? Як?
Знайти злочинця.
Слухай,
єдина людина, яка спадає на думку,
яка ненавидить мене настільки, що зробила все це, — це Анхела.
Так, але…
Не знаю, чи змогла б Анхела імітувати твій голос за допомогою ШІ.
Це має бути технічно підкована людина.
Щоб клонувати твій голос і створити аудіозапис.
Мігелю, прошу тебе.
В Анхели досить грошей, щоб когось найняти, і все.
Ну, можливо.
Уже пізно. Мені треба йти. Поговоримо про це завтра.
Так.
Відпочинь.
Добраніч.
Вибач, але…
деяких спокус не уникнути.
То
не уникай їх.
Я ледь не загинула.
У моєму житті панує хаос.
Не знаю, звідки це повідомлення, і чи брешеш ти мені, чи ні.
Але я знаю,
що я жива.
І що мені подобаються ці пориви бажань, щоб ти був поряд,
я не можу їх ігнорувати, тож і ти не ігноруй.
Переклад субтитрів: Марія Подвісньова