‫- ונסה‬ ‫שיחה נכנסת -‬
‫הלו, ואן.‬
‫מה קורה?‬ ‫-אני גמורה.‬
‫לסנטיאגו יש מאהבת בריביירה אסמרלדה.‬
‫את בטוחה במה שאת אומרת?‬
‫הוא ביחד איתה בבניין בי.‬
‫את יודעת מי גר שם?‬
‫לא.‬
‫אבל אני אגלה.‬
‫- פרופיל מזויף -‬
‫יש לך הוכחה שאנחלה ו-ונסה…?‬
‫אבל אם זה ישתלם לי‬
‫אשיג את זה בלי בעיה.‬
‫אז איך אתה יודע?‬
‫כי יש לי שתי עיניים.‬
‫ראיתי אותן, ואני מכיר את אנחלה.‬
‫מה ראית?‬
‫איפה? תגיד כבר.‬
‫תפסת אותן מזדיינות?‬ ‫-סנטיאגו.‬
‫היי, תירגע.‬
‫אם תיגע בי, תשלם יותר.‬
‫זו שוב אני.‬
‫לא רציתי להציק לך, אבל…‬
‫לא יודעת למה התקשרתי.‬
‫פשוט סחררת לי את הראש.‬
‫אל תהיי רעה, תתקשרי אליי כשתשמעי את זה.‬
‫אני לא מפסיקה לחשוב עלייך.‬
‫אני לא רוצה שהזמן יחלוף, אנחלה.‬
‫אני חייבת לעצור הכול.‬
‫אני מקווה שאעצור לתמיד.‬
‫מצאת משהו מעניין בטלפון שלי?‬
‫כבר שכחתי את ההרגשה הזאת.‬
‫לא שכחת.‬
‫פשוט לא בטחת בי.‬
‫באמת הייתי צריך להציל אותך מהרוצח,‬ ‫כדי שתבטחי בי?‬
‫תפסיק להתבדח על זה, טוב? אני עדיין פוחדת.‬
‫אבל אין סיבה.‬
‫אני כאן.‬
‫כן, אבל…‬
‫לא אוכל לנוח בשקט‬
‫עד שאמצא את הממזר הזה.‬
‫למה היא לא כאן? היא לא אמורה לנוח?‬
‫היא יצאה מוקדם לרופא.‬ ‫-חשבתי שהיא תחכה לי, רציתי ללכת איתה.‬
‫אל תדאג, היא לא הלכה לבד.‬
‫לא?‬ ‫-לא.‬
‫אכפת לך שאחכה לה כאן?‬ ‫-כמובן שלא. תרגיש בבית.‬
‫רוצה קפה?‬ ‫-קפה שחור, בטח.‬
‫קפה טרי.‬
‫חואקין?‬ ‫-תשגיחי על הפסיכיאטר, בלשית.‬
‫למה?‬
‫יש לו אובססיה לקמילה.‬
‫אמש נאלצתי לסלק אותו מביתה.‬
‫אתה צוחק, עוד אובססיבי?‬ ‫-חואקין?‬
‫את חייבת לשמור על קמילה, בלשית.‬ ‫זכרי שמישהו ניסה לרצוח אותה.‬
‫תודה רבה על המידע.‬
‫נדבר אח"כ.‬
‫פאטי.‬
‫תשיגי כל מידע אפשרי על ד"ר חואקין דובל.‬
‫כן, בוסית.‬
‫דוקטור?‬
‫אתה צריך משהו?‬ ‫-לא.‬
‫סליחה על החוצפה, אבל אני מאוד דואג לקמילה.‬
‫באמת חשבתי ש…‬
‫הרחתי כאן אלכוהול, אבל לא. הכול בסדר.‬
‫אולי נחכה לה בחוץ?‬ ‫-כמובן, זה בהחלט עדיף.‬
‫אין לי מושג מי גר שם,‬ ‫אבל יש רק דרך אחת לגלות.‬
‫אנחלה, מה את זוממת?‬
‫את רוצה לגלות מי המאהבת של בעלך?‬ ‫-כן, אבל…‬
‫זה לא חוקי, אסור לקחת מפתחות.‬ ‫-טוב.‬
‫תנשמי. יש לי יתרונות‬ ‫בתור הבעלים של המקום הזה.‬
‫היי, ואנה.‬
‫הכול יהיה בסדר. לכי הביתה ואני אעדכן אותך.‬
‫אהבת את זה?‬
‫מה קרה?‬
‫אם הכול יסתדר, מותק…‬
‫בקרוב אפתח עסק משלי.‬
‫אני ממש שמח. הנה, אעזור לך.‬
‫אבא.‬ ‫-מה עוד?‬
‫אפשר לומר לך משהו?‬
‫בטח, מותק. מה קורה?‬
‫הכול בסדר?‬
‫אני יכולה לגור איתך?‬
‫כמובן, מתוקה. את יכולה לגור איתי, אבל…‬
‫קרה משהו?‬
‫פשוט…‬
‫אימא מתנהגת ממש מוזר‬
‫מאז שהיא השתחררה מהכלא.‬
‫לפעמים היא מתעוררת במצב רוח טוב‬
‫ואנחנו צוחקות כמו פעם.‬
‫אבל לפעמים…‬
‫לפעמים מה, מותק?‬
‫לפעמים אני מרגישה שהיא שונאת אותי‬
‫ושהיא לא רוצה להיות איתי יותר.‬
‫תרצה להסביר מה לעזאזל אתה עושה כאן?‬
‫שכרתי את…‬
‫הבית הצנוע הזה‬
‫כדי להיות קרוב אלייך.‬
‫אבל הרגע תפסתי אותך מתמזמז עם המאהב שלך.‬
‫הוא לא המאהב שלי.‬
‫באמת שאין לי בעיה עם זה שאתה ביסקסואל.‬
‫פאנסקסואל.‬
‫חיבבתי אותך ככה, אני לא שופטת.‬
‫אבל אני לא רוצה שתתקרב אליי.‬
‫תוכלי לומר לי למה?‬
‫כי אתה מסוכן, אינטי.‬
‫ומשום מה…‬
‫אתה גורם לי לאבד שליטה,‬
‫וזה סיכון שאני לא יכולה לקחת כרגע.‬
‫אבל את מוכנה לקחת סיכון‬
‫כשאת שוכבת‬
‫עם השכנים.‬
‫אל תסתכלי עליי כך עם פנייך היפות.‬
‫אני אומר לך…‬
‫שאני אוהב אותך.‬
‫אני פותח בפנייך את הלב‬
‫כי אני רוצה שנחזור למה שהיינו.‬
‫ג'יגולו פאנסקסואל והלקוחה הכי טובה שלו.‬
‫מהמם.‬ ‫-בטח.‬
‫או נאהבים.‬
‫אני צריכה שתצא מהבית הזה מיד. אני אדבר…‬
‫עם מי ששילם לך כדי שתהיה כאן‬
‫ותקבל את הכסף שלך, ואז תעזוב.‬
‫למה?‬
‫למה את עושה לי את זה?‬ ‫-כי…‬
‫זה לא המקום שלך, אינטי.‬
‫כי אתה לא מתאים לכאן.‬
‫כי בעיקרון אתה אויב של המשפחה.‬
‫אסור לך להיכנס לריביירה אסמרלדה,‬ ‫ואתה בטח לא מוזמן להישאר.‬
‫אבל קמילה כן.‬
‫גם קמילה היא אויבת שלך.‬
‫היא שכבה עם בעלך שוב ושוב, היא גנבה…‬
‫את בעלך.‬
‫ועכשיו היא גרה מעבר לכביש.‬
‫אינטי.‬
‫אנחלה.‬
‫מזמן לא התראינו.‬
‫אני כל כך שמח. קיבלנו הזמנה להשתתף ביריד.‬
‫אני צריך לנסוע למיאמי.‬
‫מטה, ברכותיי.‬
‫זה נהדר, אני שמחה. מתי תיסע?‬
‫מחר.‬
‫למרות שזה רק לשלושה ימים.‬
‫אבל זה ממש תכף, לא נספיק להיפרד.‬
‫אני יודע.‬
‫אבל הכול קרה כל כך מהר‬
‫לא הייתה לי ברירה.‬ ‫-זה בסדר, אל תדאג. אני מבינה.‬
‫אולי נאכל ארוחת בוקר ביחד?‬ ‫נהנה קצת לפני שתיסע.‬
‫כן, בטח.‬
‫אני תמיד פנוי בשבילך. רק תגידי מתי.‬
‫באיזו שעה?‬
‫גברתי, זה מספיק זמן מסך להיום.‬
‫אני לא רוצה ללכת לישון.‬
‫נראה לי שאני יוצא, אימא.‬
‫לאן אתה הולך?‬
‫כבר אמרתי לך, אני ישן אצל אסטבן.‬
‫מה קורה איתך ועם הבן של לאורה?‬
‫שום דבר. הוא עוזר לי במתמטיקה, זה הכול.‬
‫מתמטיקה.‬ ‫-הוא גם מכיר לך חברות שלו מהפקולטה.‬
‫תשתקי.‬
‫תיזהר מבחורות מבוגרות, אדוני.‬
‫אין לי חברה, אימא.‬
‫ביי. הרכלנית הזאת סתם ממציאה.‬
‫ביי.‬
‫למה אני צריכה לישון כל כך מוקדם?‬
‫כי הגיע הזמן.‬
‫לכי לישון.‬ ‫-לא רוצה.‬
‫היי, תסתכלי עליי.‬
‫אל תשכחי שאני אוהבת אותך, טוב?‬
‫גם אני.‬
‫טינה, ברוכה הבאה.‬
‫אני מבשלת, אז בואי איתי למטבח.‬
‫תודה.‬
‫רוצה יין?‬
‫תודה.‬
‫כשנפגשנו שוב, חשבתי ש…‬
‫תעליבי אותי.‬
‫או לפחות, כמו תמיד‬
‫חשבתי שתנסי…‬
‫להכעיס אותי.‬
‫עשית את זה בכל הזדמנות.‬
‫אני עדיין יכולה.‬
‫אבל לשתינו יש מזל‬
‫שאני כבר לא כזאת.‬
‫אז למה הזמנת אותי?‬
‫כדי לבקש סליחה?‬ ‫-לא.‬
‫בואי לא נגזים.‬
‫רציתי להזמין אותך לטעום‬ ‫מהלובסטר המפורסם שלי.‬
‫אחרי הכול, היית העוזרת של אבא שלי‬ ‫במשך שנים רבות, טינה.‬
‫עד שהוא נתן שיזרקו אותי לכלא‬
‫ולא טרח להוציא אותי משם.‬
‫זה לא היה ככה.‬
‫אבא שלי העריך אותך מאוד, טינה.‬
‫זה המעט שהוא יכול לעשות,‬ ‫לאחר מה שהוא אילץ אותי לעשות.‬
‫אני…‬
‫הכרתי את פדרו‬ ‫כשאימא שלי הייתה המזכירה שלו.‬
‫הוא היה גבר‬
‫מרשים.‬
‫אינטליגנטי.‬
‫אדיב, אלגנטי.‬
‫הגבר המושלם, כולם העריצו אותו.‬
‫נשתה לחיים.‬
‫עד שהייתי בת 12.‬
‫נמאס לו להיכנס למיטה של אימא שלי‬
‫והוא זחל למיטתי והתעלל בי מינית.‬
‫שנאתי אותו בכל נימי נפשי.‬
‫עד שהשנאה הפכה לפחד.‬
‫ואז הפחד הפך לאהבה.‬
‫מה לעזאזל את ממציאה, טינה?‬
‫אני מקווה שפדרו פרר נרקב בגיהינום.‬
‫וגם את תגיעי לאותו מקום.‬
‫אין לי הוכחות, אבל אין לי ספק.‬
‫כל הרציחות האלו‬
‫הן זועקות בבעתה את השם פרר.‬
‫לכולכם יש דם מקולל.‬
‫אני כל כך מצטערת…‬
‫שאת מרגישה כך, כי באמת הזמנתי אותך‬ ‫לארוחת ערב בגלל שאכפת לי, טינה.‬
‫אני מכירה אותך טוב מאוד, אנחלה.‬
‫לא.‬
‫את לא מכירה אותי בכלל.‬
‫אימא!‬
‫אבא שלי הוא גיבור!‬
‫תפתחי, בבקשה!‬
‫אימא, תפתחי את הדלת, בבקשה!‬
‫מה קרה?‬
‫את צורחת כמו משוגעת, מה קרה?‬
‫הדלת הייתה נעולה. ממש נבהלתי.‬
‫למה נעלת אותה?‬
‫לא נעלתי אותה. שמעתי צרחה.‬
‫קיבלתי כוויה, אבל אני בסדר.‬
‫אני בסדר.‬
‫לכי לישון ותנוחי קצת, טוב?‬
‫לכי לישון, כבר מאוחר.‬
‫אמרתי לך, בלי מסך.‬
‫טוב.‬
‫אימא.‬
‫יש לך דם על הרגל.‬
‫נחתכתי בזמן הבישול.‬
‫אבל תראי, אני בסדר.‬
‫- טינה‬ ‫שיחה נכנסת -‬
‫הלו?‬
‫אנחלה…‬
‫אנחלה‬
‫ניסתה…‬
‫היא…‬
‫ניסתה…‬
‫תודה שבאת כל כך מהר.‬
‫נסחפתי.‬
‫לרגע המוח שלי הפסיק להתנגד.‬
‫ופשוט…‬
‫איבדתי את זה.‬
‫אדם מנסה לשלוט בעצמו.‬
‫לכבד אחרים.‬
‫להיות סובלני.‬
‫ולהבין שלא כולנו אותו הדבר.‬
‫אבל יש אנשים שהם ממש משוגעים.‬
‫ויותר מכול, מאוד כפויי טובה.‬
‫חבל שלא שמעת‬
‫את השקרים שהיא אמרה על אבא שלי.‬
‫אני צריכה ממך להרחיק אותה מהמתחם‬ ‫לפני הזריחה‬
‫בזמן שאטפל במצלמות האבטחה.‬
‫לא משנה לאן.‬
‫טוב שיש לי אותך.‬
‫כן, חואקין. נתראה אחר כך, טוב?‬
‫אתמול חשבתי שאת מתחמקת ממני.‬
‫לא התחמקתי ממך,‬
‫פשוט הייתי קצת עסוקה, זה הכול.‬
‫טוב, נתראה עוד מעט. ביי.‬
‫סליחה.‬
‫סילבינה.‬
‫תודה.‬ ‫-על לא דבר.‬
‫טוב ששתיכן כאן.‬
‫רציתי לקחת אתכן לאנשהו,‬ ‫כדי להסיח את דעתכן מהמצב.‬
‫זו זכות גדולה לקבל את פניכם לטורניר הגולף‬
‫"פרר ברגאן", שהפך למסורת שלנו‬
‫לאורך ההיסטוריה של החברה שלנו‬
‫ובמשפחה שלנו.‬
‫זה חשוב מאוד‬
‫לעודד ולטפח את המחויבות לספורט.‬
‫אז היום הצטרף אלינו המנכ"ל שלנו.‬
‫הבאנו אותו היישר מספרד‬
‫והוא יבצע את חבטת הפתיחה‬ ‫בטורניר שלנו לשנת 2024.‬
‫אני לא בטוחה שהיה כדאי לבוא לכאן.‬
‫אם נרצה לגלות מי הרג את אריקה‬
‫זה המקום הנכון.‬ ‫-אנא בואו לכאן,‬
‫אם תרצו לעמוד במקום בטוח.‬
‫מה שלומכם?‬
‫שלום.‬
‫-שלום.‬
‫פספסתי משהו?‬ ‫-לא.‬
‫לא?‬
‫הילדים שלי. אווה, לוקאס.‬ ‫-שלום, מה נשמע?‬
‫מיגל, אבא שלהם.‬
‫נעים מאוד.‬
‫מה נשמע?‬
‫זו הפעם הראשונה שהסטודיו מגיע ליריד,‬ ‫אז חשוב שאהיה שם.‬
‫מתי הטיסה שלך?‬
‫אני לא זוכר, אבל…‬
‫יש לנו עוד זמן.‬
‫מתי הטיסה שלך למיאמי? אסיע אותך.‬
‫למה את כזו מקסימה?‬
‫אני רציני, את לא חייבת.‬
‫אני מבטיח.‬
‫אבל למה לשלם על הסעה, אם אוכל לקחת אותך?‬
‫אני לא משלם על ההסעה.‬
‫הסטודיו משלם על זה.‬
‫אז למה לעשות מזה עניין?‬
‫אתגעגע אליך.‬
‫גם אני אתגעגע אלייך.‬
‫אבל אני מבטיח‬
‫כשאחזור, לא אעזוב אותך לרגע.‬
‫מבטיח?‬
‫שבועת זרת.‬
‫בניטו.‬
‫תאספו את כל מה שתמצאו כאן.‬
‫בוסית.‬
‫כן, אדוני. בריביירה אסמרלדה.‬
‫עוד גופה.‬
‫אישה.‬
‫זו טינה.‬
‫הכרתם אותה? אלוהים.‬
‫כן. היא הייתה העוזרת של אביה של אנחלה.‬
‫אני מצטערת, אבל תצטרכו לבוא איתי.‬
‫אנחנו צריכים לחקור את כולם.‬
‫מסכנה.‬
‫מעולם לא ראיתי אותה, מה אוכל לומר?‬
‫אתה בטוח?‬
‫לא ראית אותה כאן במועדון?‬
‫טינה רומרו פגשה אותי בלאס וגאס‬ ‫והביאה אותי לעבוד בקרטחנה.‬
‫אני לא יודעת מה קורה פה,‬ ‫אבל אי אפשר לחיות ככה.‬
‫כי זה אותו רוצח, נכון?‬
‫אנחנו בודקים את זה.‬
‫מתי טינה עזבה את הבית שלה?‬
‫ב-10:30, לא יודעת.‬
‫אולי 10:45.‬
‫היה לה…‬
‫דייט במרכז העיר‬
‫עם מישהו שהכירה באפליקציה.‬
‫הם שכבו?‬
‫בוודאי. הם היו מאוהבים?‬
‫לא נראה לי.‬
‫פדרו לא אהב אף אחד.‬
‫גם לא את ילדיו?‬
‫את ילדיו כן.‬
‫לכן אכלנו ארוחת ערב מוקדמת.‬
‫כמובן שהזמנתי אותה לטורניר.‬ ‫היא אמרה שתבוא.‬
‫בלשנית, נרצחים אנשים מהמעגל האישי שלי,‬
‫כבר נראה לי שזה אישי.‬
‫אני חוששת לחיי, וגם לחיים של ילדיי.‬
‫ואת לא אומרת כלום.‬
‫תגידי לי, את חושבת שזה האיש שרצח את אחי?‬
‫אני לא בטוחה, אבל זה הגיוני.‬
‫מישהו רוצח אנשים בריביירה אסמרלדה,‬ ‫וכל אחד מאיתנו עלול להיות קורבן.‬
‫או פושע.‬
‫יש לך הרבה אויבים כאן?‬
‫לא יודע, לא נראה לי.‬
‫למה?‬
‫כי אחרי שריפה, קשה מאוד למצוא ראיות.‬
‫נראה לי שמישהו מנסה להפליל אותך.‬
‫ולמה את חושבת ככה?‬
‫כי מישהו שתל סקופולמין,‬
‫ושרידים של הזרע שלך באי מנקואה.‬
‫היא אמרה עוד משהו?‬
‫תודה.‬
‫זהו?‬
‫סלחו לי.‬ ‫-בטח.‬
‫ואן שחור חנה מול בית משפחת פרר.‬
‫גיליתם למי הוא שייך?‬
‫עוד לא.‬
‫אנחלה, תבואי לבית שלי?‬
‫הילדים במחנה, וסנטיאגו יחזור מאוחר.‬
‫רוצה לבוא?‬
‫בטח.‬
‫בואי.‬ ‫-אשאיר את זה.‬
‫אשאיר את הספל כאן.‬
‫אין לך מה לבקש שאבטח בך.‬
‫ביקשתי ממך דבר אחד. לא…‬
‫לא אקשיב לך יותר.‬
‫ביקשתי ממך דבר אחד, להרחיק מכאן את הגופה.‬
‫מה חשבת כשהשארת אותה במגרש הגולף?‬
‫נמאס לי.‬
‫נמאס לי מהתאונות שלך.‬
‫בגלל אחת התאונות שלך, אין לי אח.‬
‫אנחלה, את בסדר?‬
‫זה בגלל התמונה. זה כלום.‬
‫מה עשיתי? למה את מתעלמת ממני?‬ ‫-אני לא מתעלמת, ואנה.‬
‫מה זאת אומרת? שלחתי לך הודעות כמו מטומטמת.‬
‫איך אשיג את תשומת לבך?‬ ‫-היי.‬
‫אני עסוקה, זה הכול.‬
‫אני חושבת עלייך כל הזמן.‬
‫בדקתי את זה, ולא מצאתי אף הוכחה‬
‫לכך שבעלך בוגד בך.‬
‫לא היה כלום בבניין בי.‬
‫דיברת איתו?‬
‫ראיתי אותו מחטט בטלפון שלי.‬
‫נראה לך שהוא ראה משהו?‬
‫אני לא יודעת ולא אכפת לי.‬
‫אני רוצה לדעת למה התרחקת,‬ ‫זה כל מה שחשוב לי.‬
‫אני מצטערת.‬
‫אולי פגעתי בך בלי כוונה,‬ ‫אני מקווה שתאמיני לי.‬
‫באמת. אוי, יפהפייה.‬
‫אני חושבת עלייך.‬ ‫-באמת?‬
‫אני לא מפסיקה לחשוב עלייך.‬ ‫-כן? מה?‬
‫כן.‬
‫אפשר לנשק אותך?‬
‫כן.‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫היא מתה בטביעה, אבל לא בטוח שזה אותו רוצח.‬
‫זה הקורבן החמישי שנמצא במים.‬
‫תסתכלי עליה.‬
‫היא לא כמו האחרות.‬
‫יש לה כוויות על הפנים‬
‫ועל שאר הגוף שלה.‬
‫שמן?‬
‫קורוזיה כלשהי?‬ ‫-מים רותחים.‬
‫ובנוסף לכך‬
‫יש גם סימני דקירות.‬
‫וסקס?‬
‫אין סימן לסקס או לסמים.‬
‫רק כלור, כמו בבריכות שחייה.‬
‫כל הגוף שלה היה ספוג בכלור.‬
‫אולי הרוצח ניסה לנקות אותה‬
‫או שהטביע אותה בבריכה.‬
‫אם זו אותה רוצחת,‬ ‫זו הגופה שתוביל אותנו אליה.‬
‫למה את חושבת?‬
‫כי אני יודעת איך זה.‬
‫כשרוצח סדרתי‬
‫מפסיק לכבד את הכללים שלו…‬
‫זה אומר דבר אחד.‬
‫הוא צריך לעצור.‬
‫הוא סובל.‬
‫הדבר שסיפק לו הנאה‬
‫מייסר אותו כעת.‬
‫טינה סלזר משתחררת מהכלא‬ ‫ומבקרת לעתים קרובות בבניין בי.‬
‫הבית שייך ל"פרר ברגאן גרופ".‬
‫חוזה השכירות‬
‫תחת השם קוסטנזה מונטיאל‬
‫אחד השמות הבדויים של הקורבן.‬
‫כל מילה מיותרת.‬
‫שמעת מהספא?‬ ‫-צהריים טובים.‬
‫תהיה רגוע, אלו האנשים שלנו.‬ ‫-כן, בטח. רגוע.‬
‫לא אשכח את המבט של האישה הזו‬ ‫כשהיא תפסה אותנו.‬
‫צהריים טובים.‬
‫נתראה אח"כ.‬
‫סלחו לי.‬
‫אינטי ולדרמה, מה נשמע?‬
‫בסדר גמור. אני כבר מתגעגע אלייך,‬ ‫אבל אני ממהר לשיעור.‬
‫אתה גר בבניין בי, כאן בריביירה אסמרלדה.‬
‫כן. באופן זמני, כן.‬
‫אתה אוהב להסתבך בצרות, לא?‬
‫תודה רבה.‬
‫האם ידעת…‬
‫שאתה האדם האחרון‬ ‫שטינה סלזר התקשרה אליו לפני מותה?‬
‫באמת חשבת שאני מתחמקת ממך?‬
‫אני לא יודע מה את רוצה שאחשוב,‬ ‫פשוט דאגתי לך.‬
‫כי אני עדיין חושב שאת לא מבינה‬ ‫שאת בסכנה אמיתית בגלל הפסיכופת הזה.‬
‫תודה שאתה דואג לי.‬
‫אבל אני בסדר.‬
‫ארגיש הרבה יותר טוב‬ ‫כשאגלה מי הרג את אריקה.‬
‫שמעת על הגופה שנמצאה הבוקר?‬
‫כן, שמעתי.‬
‫זו טרגדיה נוראית.‬
‫למה הגעת לאירוע ההוא?‬
‫קמילה, אני שואל אותך כדי שתביני‬ ‫שאת ממשיכה לסכן את עצמך.‬
‫הלכתי עם מיגל.‬
‫אני בטוחה שהרוצח הוא אחד השכנים.‬
‫את יודעת, התכונה הזו שלך…‬
‫מאוד בולטת. אני רוצה להעמיק בה במפגש הזה.‬
‫איזו תכונה?‬
‫הצד המזוכיסטי שלך, קמילה.‬
‫את תמיד מחפשת כאב באופן לא מודע‬
‫כי זה מה שגורם לך הנאה, מיגל הוא רק…‬
‫הדבר שמניע את תחושת העונג‬
‫שאת מרגישה לאחר הסבל.‬
‫שכבתי איתו.‬
‫סוף סוף, אחרי כל הזמן הזה‬ ‫וכל העבודה שעשינו…‬
‫שכבתי עם מיגל. אבל למען האמת, חואקין…‬
‫אני לא מתחרטת. נהניתי.‬
‫למה עשית את זה?‬
‫התחשק לי.‬
‫התחשק לך.‬
‫את חושבת שזו תשובה של אדם בוגר, קמילה?‬
‫שמונה-עשר חודשים.‬
‫במשך 18 חודשים חיפשנו את שורש הטראומה שלך.‬
‫חיפשנו את מקור הפחד שלך,‬ ‫כדי שנוכל לחסל אותו.‬
‫ואז את עושה דבר כזה כי התחשק לך,‬ ‫ומבטלת את ההתקדמות שלנו.‬
‫לא. זה רק סקס.‬
‫סקס.‬
‫"זה רק סקס".‬
‫את לא יכולה לדבר על משהו אחר?‬
‫זה כל מה שיש לך להציע, קמילה?‬
‫רק סקס?‬
‫רק סקס.‬
‫אלוהים, קמילה, תראי אותך.‬
‫מה את רוצה מהחיים שלך?‬
‫את רוצה להמשיך להיות…‬
‫אשפה אנושית?‬
‫אתה המטפל שלי.‬
‫כל כך מפריע לך ששכבתי עם מיגל?‬
‫זה לא מפריע לי, לעזאזל.‬
‫אני מרחם עלייך.‬
‫מושלם.‬
‫אז מי שצריך טיפול…‬
‫זה אתה.‬
‫לאן את הולכת, לעזאזל? הפגישה לא הסתיימה.‬
‫מה לעזאזל אתה עושה?‬
‫תפתח את הדלת.‬
‫לא אעשה זאת.‬
‫לפחות עד שאסביר לך מה קורה פה.‬
‫מהי הבעיה המזוינת שלך?‬
‫אינטי, תדבר איתי כשתגיע הביתה.‬
‫- סנטיאגו דל ריו‬ ‫שיחה נכנסת -‬
‫אנחלה, במדריד רוצים לעשות ישיבה‬ ‫מחר ב-14:30. את פנויה?‬
‫להתראות.‬
‫ונסה!‬
‫מה קורה פה, לעזאזל?‬
‫באמת, סנטיאגו…‬
‫זה לא מה שאתה חושב.‬ ‫-עופי מכאן!‬
‫ואת…‬
‫כלבה מזוינת.‬ ‫-מה תעשה?‬
‫מה אעשה? תזדייני עם מי שבא לך.‬
‫תזדייני עם מי שבא לך, אבל לא עם אשתי!‬
‫תרגום כתוביות: ליאת בר־און‬