EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
[ARABISK] [Prøv å sitte oppreist.]
[Sånn, ja. Gud hjelper deg.]
[-Er det bedre?] [-Det er bra.]
[Når kan vi utføre et bombeangrep?]
[-Et bombeangrep?] [-Selvfølgelig.]
[I løpet av noen dager, en uke... Når vi har en frivillig.]
[Hør her. Jødene kom inn i min mors hus]
[og drepte broren min på bryllupsdagen hans.]
[-Utfør et angrep i morgen.] [-Hvem skal jeg sende?]
[Finn noen,]
[og hvis ikke så finner jeg noen som finner noen.]
[Greit.]
[Det er en jente, men jeg tror ikke at det er en god idé.]
[Hvem er hun?]
[Amal.]
[Enken etter Bashir.]
[Hun vil bli en martyr, men hun er familie.]
[Hun er ikke familie. Hun skulle bli familie.]
[Forbered henne for et bombeangrep i dag, Walid, ikke i morgen.]
[Sørg for at hun overlever og ikke dør som martyr.]
[Bruk en detonasjon som hun kan legge i en bag og gå fra stedet.]
[Jeg har en idé for plassering.]
[Se.]
[-Hva er dette?] [-Jeg fant den i huset til moren din.]
[En av jødene mistet den.]
[Jeg søkte på navnet og fant dette.]
[Send henne dit.]
Hei.
Jeg...jeg beklager det der med...
-Det er greit. -Jeg...
Det er idiotbroren din.
-Hvem har han med? -Aner ikke.
-Hei. -Hei.
-Jeg er Gali. -Daria.
Jeg er Boaz, hyggelig å møte deg.
Hei, jeg er Doron.
-Hva skjer? -Hvordan har du det?
-Så? -Jeg skal ut på vinjordet.
-Ha det. -Hvor skal du?
-Vel, hva med litt te? -Vil du ha te? Te.
Kaffe?
Nei, vi drakk kaffe ved et bål på vinjordet.
-På vinjordet? Doron dreper deg. -Så ikke si det til ham.
Skal jeg ha hemmeligheter for mannen min?
Kan jeg ikke gi dere noe?
-Nei, vi har det fint, takk. -Dere lager vin her?
Jo, men den blir god først rundt slutten av 2020.
Så dere har ikke noe her?
-Vil du ha? -Send den til meg.
-Vet du at han aldri har røyket? -Klart jeg har.
Han er redd for at hvis han blir tatt så sparker de ham ut,
og hvis han blir tatt i å lyve så sparker de ham ut for det.
Her.
Plager det deg at jeg røyker?
-Gi meg den. -Boaz, hva gjør du?
Oi, oi, oi...
Kjære deg.
Var han så tullete som gutt også?
Visste du at han var med i en lokal teatergruppe?
-Er det sant? -Nei.
Du aner ikke hvor mange dårlige skuespill jeg måtte se.
Det holder, hei... Det går bra.
Kom, jeg har en idé.
RAFIDIA SYKEHUS, NABLUS
Vi har fått vite at Abu Ahmed er på Rafidia sykehus.
En av legene tar hånd om ham.
Du går inn alene mens Naor støtter deg fra utsiden.
[Jeg drar i dag, ikke sant?]
[-Har du ordnet alt?] [-Ja.]
[-Det er bare ett problem.] [-Hva?]
[-Dr. Abu Sharif.] [-Hva med han?]
[Han tror at du risikerer livet hvis du drar.]
[Han er en tulling, hva vet vel han?]
[Finn noen andre.]
[Jeg vil ut herfra i dag, er det klart?]
[Greit.]
[Walid?]
[-Shirin.] [-Walid, det er deg!]
[Hvordan går det?]
[Når kom du tilbake fra Frankrike?]
[-Nylig.] [-Hva gjør du her?]
[Hva jeg gjør her? Jeg jobber her.]
[Hva gjør du her? Har alle det bra?]
[Ja, det har de. Jeg er bare her og sjekker.]
[Sjekker? Greit.]
[Du har vokst. Jeg kjente deg knapt igjen.]
[Hva annet er nytt? Stikk innom en gang?]
[Det skal jeg, jeg lover.]
[Moren min savner deg veldig.]
[Jeg savner henne også.]
[Vel, hils moren din.]
[Hils tante Suha og si at jeg savner henne også.]
[Greit.]
[-Shirin?] [-Ja?]
[-Jeg trenger hjelp av deg.] [-Hva er det?]
[Jeg passer på Abu Ahmad, Panteren.]
[Han er her.]
[-Men han er død.] [-Han lever.]
[-Han lever og er på dette sykehuset?] [-Ja, men han er såret.]
[Du må hjelpe meg å få ham ut herfra før de kommer og dreper ham.]
[-Jobber du med Abu Ahmad?] [-Ja, men det er ikke saken.]
[Saken er å smugle ham ut. Han er i dårlig form.]
[Han er i etasjen over fødeavdelingen.]
[-Er det derfor Dr. Abu Sharif går opp dit?] [-Ja.]
[Du har Sharif, hvorfor trenger du meg?]
[Han må komme seg ut nå, men Sharif skjønner det ikke.]
[-Han sier at han risikerer livet.] [-Jeg stoler på Sharif.]
[Men han er i større fare her.]
[-Hjelp meg å smugle ham ut.] [-Glem det.]
[-Hvorfor?] [-Jeg kan ikke.]
[Shirin.]
[Hvis jødene dreper ham er jeg ansvarlig.]
[Vær så snill!]
[-Hvordan har barna det?] [-Fint, takk Gud.]
[Takk Gud.]
[Du skal få noe] som senker blodtrykket.]
[-Jeg sjekker deg om en time.] [-Greit.]
[-Fint?] [-Fint.]
[Jeg ble kalt til fødeavdelingen.]
[-Klarer du deg alene her?] [-Ja.]
[-Hallo.] [-Hei.]
[-Hva skjedde?] [-Jeg prøvde å fikse vinduet og falt.]
[-Hva heter du?] [-Amir, Amir Mahajne.]
[-Hvor gammel er du?] [-38.]
[Trekk pusten dypt.]
[Se hit.]
[På pennen, ikke på meg.]
[Beklager.]
[Føler du deg svimmel?]
[-Ser du uklart?] [-Svimmel.]
[Det kan være en hjernerystelse.]
[Du blir her for observasjon.]
[Når sykepleieren har renset såret skanner vi deg.]
Det er ikke henne, vi har ny info.
Se etter Dr. Abu Sharif, indremedisin. Vi sender deg bilde.
Greit.
[Takk, dr. Shirin.]
[Bare hyggelig, Amir.]
[Hva gjør Abu Sharif hele dagen på fødeavdelingen?]
Snakk.
-Pappa. -Ja, kompis.
[Pasienten er her, jeg er like ved.]
-Er du sikker? [-Ja. Skal jeg hilse?]
Nei, vent.
[Hvorfor ikke? Det kan være over fort.]
Ikke rør ham, hører du meg? Vent på broren din.
[Stoler du ikke på meg, pappa?]
Jeg gjør det, men jeg vil være sikker.
-Hvor er du? [-På fødeavdelingen.]
-Hvor? [-Fødeavdelingen!]
-Er han der? [-Ja.]
Jeg sender inn broren din.
Doron, lov meg at du blir.
Få Steve klar til å gå inn om 30 sekunder.
Send droner, en over sykehuset og en over Tapuahkrysset.
[Faen, han har rømt!]
[Pappa, pasienten er borte.]
-Kjøretøy? [-En ambulanse.]
-Der er det en ambulanse. -Be Steve om å stanse dem nå!
Plukk dem opp ved inngangen nå!
Be alle sjekkpunktene
om å stoppe ham og åpne ild om nødvendig.
Send et helikopter nå! Nå, over sykehuset.
[-Jeg tok deg på fersken.] [-Hva?]
[-Jeg husker ikke at jeg slapp deg.] [-Jeg føler meg bra nå.]
[Hvis jeg blir svimmel så kommer jeg tilbake.]
[Jeg liker ikke pasienter som ikke hører på meg.]
[-Vel, ha det.] [-Ha det.]
Han kjører østover, gjennom Al-Quds.
Ambulansen kjører sakte, fortsatt i Al-Quds.
Dere nærmer dere ham veldig snart.
Rett etter denne svingen.
Der er han.
Tettere inn på ham, kjør fortere!
-Hvorfor stopper dere ham ikke? -Slapp av.
Vi er etter ham, la meg gjøre jobben min.
Passér, blokker ham, så tar vi begge Abu Ahmad ut derfra.
-Jeg er med. -Skyt hvis han passerer oss.
-Nærmere inn på ham! -Jeg gjør det.
Kjør forbi ham. Gjør dere klare.
[Slå av motoren.]
[Opp med hendene! Kom igjen, kom deg ut!]
[Kom deg ut!]
[-Hvor er Abu Ahmad?] [-Hvem er Abu Ahmad?]
[-Hvor skal du?] [-Til sjekkpunktet.]
[-Hvor Abu Ahmad?] [-Hvem er Abu Ahmad?]
[-Hvor er Abu Ahmad?] [-Jeg vet ikke!]
Kom igjen, Steve.
[Hei, Amal.]
[Kom inn.]
[Dette er Khaled. Khaled, dette er Amal.]
[Vi kaller ham Jøden fordi alle tror at han er jøde.]
[Jeg kjører deg til sjekkpunktet, så fortsetter du med Khaled.]
[-Går det bra?] [-Ja, jeg har det bra.]
[Du skal bære denne bagen.]
[Se her.]
[Disse to ledningene er festet til denne bryteren.]
[Vær forsiktig, denne knappen er ekstremt følsom.]
[Hold lokket på til du er klar til å trykke på knappen.]
[Greit?]
[Jeg skal vise deg hvordan du bærer bagen.]
[Legg den på skulderen din.]
[Skyv hånden inn der.]
[Kjenner du det?]
[Det er bryteren.]
[Husk nøyaktig hvor den er, så du kan nå den uten å se.]
[Når du har trykket er det tre minutter til bomben eksploderer.]
[Sett den ned.]
[Du er en nasjonalhelt som gjør dette.]
[En nasjonalhelt?]
[Jeg ville gifte meg og få barn.]
[Ikke vær redd, du skal det.]
[Ok, la oss gå.]
-Hvem er de? -Besøkende i Bashir Hammeds sørgetelt.
-Jeg tror jeg vet hvem han er. -Fra bryllupet?
Nei, ikke derfra.
Det er Walid Al-Abed, han var løpegutt for Abu Ahmed.
Nurit, zoom inn.
Han snakket med legen min på sykehuset.
-Om hva? -Jeg hørte dem ikke.
Nurit, finn ut det du kan om legen.
Shirin Al Abed, 32 år gammel.
Moren er fra Nablus, faren fra Paris. Kusinen til Walid Al-Abed.
Hun er alltid på Ramallah-Paris-flyet,
har fransk aksent når hun snakker arabisk,
studerte medisin ved An-Najah, gikk på Ecole Medicine,
frivillig for "Leger uten grenser" i Beirut i 2006.
Hun er enke. Giftet seg da hun var 23 med en kjemiker som fikk MS
og døde fire år senere.
-Hva med å spleise henne med noen? -Hun er ikke interessert.
Hun jobber døgnet rundt på sykehuset, de er veldig fornøyd med henne.
Vi burde overføre henne til Hadassah sykehus.
-Avlytting? -Hun kjøpte telefonen utenlands.
-Vi må koble til fysisk. -Vi drar til sykehuset og kobler.
-Hun legger den ikke fra seg. -Vi finner øyeblikket hun gjør det.
-Jeg vet når. -Når?
Hun svømmer 50 runder hver dag i svømmebassenget i Ramallah.
-I morgen er det åpent for kvinner. -Vi sender Boaz.
Hvordan skal du sende ham inn? I burkini?
Han er så liten der nede at han ikke slipper inn når det er åpent for gutter.
-Jeg kan dra. -Gi deg.
-Hvorfor ikke? -Ingen kvinner i felten.
-La Nurit bli den første. -Doron, ikke bland deg inn.
Det er bare kvinner der, iført badetøy. Hva er problemet?
-Vi gjør det. -Flott, takk.
Jeg sa ikke ok, glem det.
[Smil, Nurit. Var det ikke dette du ville?]
[Nur, bare hopp i det.]
Nå, nå!
Hun tok telefonen med i dusjen, legg alt tilbake i sekken!
[Vi snakkes senere, ok?]
Alt er fint.
[-God morgen.] [-God morgen.]
Bra.
Nurit, alt er i orden. Slapp av.
Bare gå sakte ut derfra.
[Nur, hvordan gikk det? Slo du verdensrekorden?]
[Gå bak meg.]
[Doktor? Kjenner du meg ikke igjen?]
[Hallo.]
[Beklager, jeg har 50 pasienter hver dag.]
[Selvfølgelig. Jeg er Amir Mahajne.]
[-Hyggelig å treffe deg, doktor.] [-Shirin. Samme her.]
[Hyggelig å se deg.]
[Du forlot sykehuset med hjernerystelse?]
[Du husker det. Jeg har det bra, takk Gud.]
[Dette er søsteren min, Nur.]
[Nur, dette er legen som reddet livet mitt.]
[Jeg ga ham aspirin.]
[-Trenger du skyss?] [-Nei, takk, jeg har bil.]
[Vel, jeg er sent ute til jobben.]
[-Ha det.] [-Ha det.]
[Gi meg telefonen. Hvor er den?]
[-Dr. Shirin, vent litt.] [-Hva er det?]
[Gi meg telefonen din et øyeblikk. Kom, ikke vær redd.]
[Ikke vær redd.]
[Der.]
[Nå har jeg nummeret ditt.]
[-Kunne du ikke bare spurt om det?] [-Hva om du sa nei?]
[-Jo...] [-Jeg ringer deg.]
[Ikke sikkert at jeg svarer.]
[Shirin...]
[Ha det.]
[Alt er i orden.]
[Ikke vær redd.]
Du klarte deg bra.
TEL AVIV
[Puben er der.]
[Det er en ting til jeg må fortelle deg.]
[Det er ikke en hvilken som helst pub.]
[Fyren som drepte Bashir kommer hit.]
[Vi skal ramme dem hardt.]
[Han kan være der inne,]
[men hvis ikke, så skjønner han at det er personlig.]
[-Er du fornøyd?] [-Ja, veldig.]
[Bra. Vi gjør det klart for dem at de ikke er trygge noe sted.]
[Går de inn i våre hjem, så går vi inn i deres.]
[Amal, kan du gjøre dette?]
[Greit.]
[Det er viktig at de ikke mistenker deg, skjønner du?]
[Åpne den.]
[Flott. Lukk den.]
[Du går inn og setter deg ved baren,]
[bestiller en drink, armerer bomben, lar bagen stå og kommer deg ut.]
[Du har tre minutter før den detonerer, bare tre, husk det.]
[Jeg venter på deg her,]
[og så drar vi. Forstått?]
[-Noen spørsmål?] [-Hva bestiller jeg?]
[Be om en cola.]
[-Ok, cola.] [-Cola light.]
[-Det er bedre. En cola light.] [-Cola light.]
[Si det.]
[-"Kan jeg få en cola light?"] [-Nei, nei.]
["Kan jeg få en cola light?"]
[Sånn, ja.]
[Amal...]
[Gud er med deg.]
Hei, går det bra?
Hva er det? Har noen skadet deg?
Vil du ringe noen?
Vil du ha en drink? Litt vann eller noe?
Kan jeg få en cola light, vær så snill?
Absolutt, med en gang.
[Kom igjen, hvor er du?]