EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Tjek hendes brødre, alle, hun kendte.
-Hvor mange ofre? -For mange.
Skaf mig noget kaffe.
Det blev taget i dag, ved Oranit-checkpointet.
Amal Hussein, bruden-
-som du omfavnede, inden hun sprængte sig selv i luften i dag.
Bag hende er Walid Al-Abed, som du husker fra hospitalet.
Vi forsøger at finde ham.
-Nogen viden om den tredje fyr? -Ikke endnu.
Men Ayub søger efter info om ham ved hans mors hus.
BYEN SILWAD NORD FOR RAMALLAH
[ARABISK] [Um Taufiq, jeg er ked af at forstyrre-]
[-så kort tid efter Bashirs død, må han hvile i fred-]
[-men Amal gav mig intet valg.]
[Um Taufiq, jeg beder dig.]
[I skulle skamme jer. Jeg har fået nok-]
[-af jer kriminelle mordere.]
[Jeg kommer kun for at stille et spørgsmål.]
[Hvem er det, der sidder ved siden af Amal?]
[Vi kender dem ikke. Vi har aldrig set dem før.]
Hej, skat. Er det vigtigt?
Ja, du må gerne overnatte hos ham.
I morgen bliver du hjemme og læser til eksamen.
Ja, der står noget til dig på bordet.
Sprød schnitzel og gule ris.
Tag bus 189 til...
Jeg er optaget, så vi tales ved. Farvel.
[Undskyld, det var min søn.]
[Um Taufiq, hvem er de mænd?]
[Godt. Ved du hvad?]
[Jeg drømte, at Abu Ahmad var i live-]
[-og sad i mit forhørslokale-]
[-og var glad for at være i live.]
[For hvis han er i live, mens alle tror, at han er død-]
[-kan vi gøre, som vi vil med ham. Vi kan forhøre ham, som vi vil.]
[Holde på ham så længe, som vi vil.]
[Og de ting, vi gjorde ved ham i min drøm...]
[Må Gud være ham nådig.]
[Selv jeg måtte se den anden vej af og til.]
[Jeg vågnede op, badet i koldsved.]
[Da jeg faldt i søvn igen, drømte jeg noget nyt.]
[Denne gang var Abu Ahmad i min stue.]
[Han ville fortælle, at han ville forlade modstandsbevægelsen-]
[-at han havde gjort nok, og at andre hans følger hans vej.]
[Han har sikret sig en plads i himlen.]
[Jeg rejste mig, kyssede ham på panden-]
[-og lovede, at ville sørge for en ny start for ham, hvor han ønskede det.]
[Amerika, Sydney, Berlin.]
[Du og Abu Ahmad mødtes vist i Berlin, ikke sandt?]
[I skulle rejse-]
[-med jeres to søde børn, må Gud våge over dem.]
[De fortjener et liv sammen med en far-]
[-som kommer hjem hver dag.]
[Og du ville kunne bo sammen med din mand, uden frygt.]
[Jeg sørger for et møde mellem dig og forsvarsministeren-]
[-som vil sørge for, at der ikke sker noget...]
[Abu Ahmad er død, ligesom Bashir og Amal!]
[Det kan tusind forsvarsministre ikke lave om på!]
[Um Taufiq, du har ikke brug for forsvarsministre. Svar mig!]
[Hvem er mændene på billedet?]
[Måske kender du dem begge, eller en af dem.]
[Spar dine kræfter.]
[Selv om vi kender dem, vil vi aldrig sige det til dig.]
[Jeg er opdraget til aldrig at smide folk ud af mit hus, men en ting ved jeg:]
[Når du forlader dette hus, vil Gud straffe dig for, hvad du gør mod os.]
[Må Gud hjælpe jer alle.]
[Fem ofre indtil nu.]
[-Fem døde, indtil nu.] [-Fem?]
[Jeg var meget tydelig. Amal skulle stille tasken og gå ud, ikke?]
[Hun havde kun tre minutter til det. Måske sinkede nogen hende.]
[Hvad gavner det mig?]
[Drik.]
[Sæt dig ned.]
[Gud, tilgiv mig, for jeg har syndet.]
[Hør her, Walid.]
[-Find et sikkert hus til mig.] ]-Hvorfor?]
[-Jeg vil se Nassrin.] [-Det er for risikabelt.]
[Kaptajn Ayub kom for at besøge hende i dag. De ved, du er i live.]
[Hørte du mig? Jeg vil se Nassrin.]
[Okay. Du bløder.]
[Det er bare et sting.]
[-Du har brug for en læge.] [-Jeg vil se Nassrin.]
[Jeg henter en læge. Hvis han siger okay, kan du tage af sted.]
[Alright.]
[En ting til.]
[-Skaf mig en flaske Poison.] [-Hvad er Poison?]
[Hendes parfume.]
Kør ind til siden.
Alt er i orden.
-Hallo... -Fingrene væk!
Fjern dine hænder fra mig!
Ned på jorden. Hænderne om bag hovedet.
Hvad er der?
Jeg kan ikke fortsætte sådan her.
Jeg siger det til ham.
-Hvornår? -Snart.
-Skal vi køre? -Kommer du nu?
Ja, lige om lidt.
-Jeg er tilbage om lidt. -Vi kommer for sent, far.
Et øjeblik, Ido.
Sig frem.
-Det er om din nye veninde. -Hvem?
Dr. Shirin, Walid Al-Abeds kusine.
Nå ja. Hvad så?
Du kan ringe nu og invitere hende ud.
Meget morsomt, Moreno.
Jeg ville gerne bytte med dig, men vi skal tæt på Walid.
Hun er vores eneste forbindelse til ham og Abu Ahmad.
Ring nu. Gå ud med hende og vind hendes tillid. Vi har kun dét.
Okay.
-Kom nu, far. -Et øjeblik.
[-Hallo?] [-Shirin?]
[-Hvem er det?] [-Amir.]
[-Jeg sagde jo, jeg ville ringe.] [-Ja.]
[Hvor fangede jeg dig?]
[-I... badekarret.] [-Virkelig?]
[-Jeg ringer for at spørge...] [-Amir.]
[Du er en sød fyr, men vi kan ikke mødes.]
[-Hvorfor ikke?] [-Jeg går ikke ud med patienter.]
[Du knuser mit hjerte. Vil du ikke reparere det?]
[Jeg er ikke hjertespecialist, men jeg har nummeret på en.]
[-Er hun lige så køn som dig?] [-Hun er 65 år.]
[Det vil sige 'nej'.]
Kommer du snart, far?
[Har du børn?] [-Nej, desværre. Det var min nevø.]
[At være sammen med ham er det bedste på hele ugen.]
[Tror du, jeg ombestemmer mig, fordi du er glad for børn?]
[Ja, faktisk.]
[Godt...]
[Men jeg vil sikkert fortryde det.]
[Nej. I morgen klokken 17.00.]
[Cafe au Lait i Ramallah. Kender du det sted?]
[Ja.]
[Så er det en aftale.]
Gali! Gali!
Hvad er der?
Hvad?!
Hvad er der med dig, Boaz?
Er du sindssyg?
Tævede de dig?
Hvorfor slog du en betjent?
Moreno tager sig af det.
Moreno? Snarere Gideon Avital.
-Forsvarsministeren? -Ja. Du overfaldt en betjent!
Nu går vi.
Hvad er der?
-Jeg var der, Doron. -Hvor?
På pubben, da bomben sprang. Daria... hun arbejdede på pubben.
Jeg var på pubben under terrorangrebet.
Hvad med hende?
-Hvad skete der? -Hun blev sprængt i småstykker.
Hvad?
-Boaz, er du okay? -Hør, jeg...
Ingen må vide det her. Hverken, teamet eller Gali.
Støt mig, jeg kan ikke... Bare støt mig.
-Det skal nok gå. -Doron, lov mig det.
-Ingen må vide det. -Du har mit ord.
-Nu går vi. -Boaz...
[Jeg har ikke set dig sådan her længe.]
[Mor...]
[Ikke siden Naji døde.]
[Vent lidt.]
[Hallo?]
[Hej, Shirin.]
[Hej, fætter. Hvordan går det?]
[Jeg har det godt. Jeg ville takke dig for din hjælp.]
[Vi glemmer ikke, hvordan du hjalp os.]
[Jeg gjorde det med glæde.]
[Men vi... Jeg har brug for din hjælp igen.]
[-Hvad gælder det?] [-Det kan jeg ikke sige i telefonen.]
[-Vi må tale sammen nu.] [-Det kan jeg ikke.]
[-Har du talt med Abu Sharif?] [-Jeg ville tale med dig først.]
[Tal med ham. Jeg har en vigtig aftale.]
[Shirin, hvad kan være vigtigere?]
[Walid, jeg hjalp dig, fordi du er familie-]
[-og af respekt for patienterne, men jeg arbejder ikke for dig.]
[Det var ikke sådan ment.]
[Nej, men sådan lød det.]
[Tal med dr. Abu Sharif. Beklager.]
Flotte fyr.
Jeg er vild med din T-shirt.
-Den var moderne i Jenin i 80'erne. -Jep.
-Vil du have en quickie, kønne dreng? -Hvis du ikke var min underordnede.
Det har aldrig stoppet dig.
Fandt du ud af, hvorfor Boaz overfaldt betjenten?
Hvad gik der af ham?
Er han parat til en mission?
Jeg er med.
Næste gang sender jeg ham ud først. Så makker han ret.
-Han skal ikke på nogen mission. -Hvorfor ikke?
-Det skal blive mellem os. -Helt sikkert.
Boaz var på Saint Bernard under angrebet.
Hans kæreste arbejdede der. Han så hendes lig.
-Er det dit alvor? -Ja.
Han dræbte Bashir, så de hævnede sig ved at dræbe hans kæreste.
Det kan ikke være tilfældigt.
-Han skal deltage i missionen. -Nej...
Jo, Doron, eller bliver hans traume til noget posttraumatisk.
-Du ved, hvordan det føles, Doron. -Moreno, lad ham være.
Sig det til ham, men jeg har ikke sagt noget.
[En espresso og en sodavand, tak.]
Hej.
[-Har du ventet på mig?] [-Nej, kun et par minutter.]
[-Hvad vil du have at drikke?] [-Drikke? Jeg er ved at dø af sult.]
[Menukortet, tak.]
[-Du gør ikke det her så tit, vel?] [-Hvilket?]
[-Går på date.] [-Nej, det er nogen tid siden.]
[-Kan man se det?] [-Ja.]
[-Kan man også se det på mig?] [-Dig?]
[Da jeg så dig første gang, på hospitalet, var du smuk.]
[Da jeg så dig uden for swimmingpoolen-]
[-var du endnu smukkere.]
[Og nu... Må Gud hjælpe mig, er du bare så smuk.]
[Du er den sødeste patient med en åben kåbe, jeg har haft.]
[Tak.]
Ja?
Ja.
Okay, tak.
De har opsnappet en samtale på Shirins telefon.
Gæt, hvor dr. Abu Sharif skal på hjemmebesøg.
Vil du med?
Du skal være i bilen og være enhed 8200's leder.
Hvordan går det? Jeg har ikke set dig længe
Jeg har det fint.
-Hvad er dagens ret? -Jeg henter kortet.
[Du er dygtig til fransk, Shirin.]
[-Hvor har du lært det?] [-I Paris.]
[-Jeg har boet der længere end her.] [-Hvorfor kom du tilbage?]
[Min mand døde.]
[Må Gud være hans sjæl nådig.]
[Tak.]
[Jeg ville være i nærheden af min mor-]
[-og det ene førte til det andet-]
[-og nu er jeg her.]
[Tag den.]
[Det er min søsters mand.]
[-Hallo?] -Du er sammen med den forkerte læge.
[-Hvad mener du?] -Abu Sharif er på vej til patienten.
[-Er du sikker?] -100%.
[Giv mig fem minutter.]
Sig pænt undskyld, sæt dig ind i bilen og kom.
[Jeg er på vej.]
[Min søsters loft er oversvømmet.]
[Jeg skal hjælpe hende med at få tingene ud.]
[-Et oversvømmet loft om sommeren?] [-Det er underligt.]
[Måske er vandvarmeren eksploderet. Det sagde han ikke.]
[-Er det dit alvor?] [-Jeg vil gøre det godt igen.]
Skal jeg høre fra Steve, at jeg ikke skal med på missionen?
Boaz, fald nu ned.
Har du ikke mod til at sige det selv?
Har Doron talt med dig?
-Det har intet med Doron at gøre. -Hvad har han sagt?
Du sender Nurit i stedet.
Du har gjort hende til din personlige anti-terrorist.
Boaz, overfaldt en betjent i går-
-og i dag kan du ikke styre din mund.
Behøver Doron afgøre, om du skal udelukkes?
-Boaz... -Lad være.
Boaz.
Jeg vil være der, når de fanger ham!
Hallo! Hør nu her.
Hvil dig.
[Min elskede.]
[Græd ikke.]
[Bashir er død, Abu Ahmad.]
[-Og Amal...] [-Må Gud være dem nådig.]
[Hvordan har børnene det? Og min mor?]
[Børnene har det godt, Gud være lovet.]
[Men alt det her er hårdt for dem.]
[Hvordan har du det?]
[Jeg vil have dig ved min side.]
[Jeg har savnet dig. Jeg kan ikke leve uden dig.]
[Taufiq, hvor længe skal vi leve sådan her?]
[Indtil vi vinder.]
[Du lovede mig det.]
[Jeg har ikke blive ved. Jeg har fået nok.]
[Vi bør leve sammen som en familie.]
[Vores børn fortjener et godt liv.]
[Rolig, min skat. Vær tålmodig.]
[Her er en fødselsdagsgave til dig.]
[Poison.]
[Poison?]
[-Den droppede jeg for længe siden.] [-Gjorde du?]
[Du ville aldrig gå med den, da vi mødtes.]
[Stakkels Walid har ledt overalt efter den.]
[Det er fint.]
[Jeg tager den på til min date på fredag.]
[Har du en date? Jeg skal vise dig en "date"!]
-Doron, hvorfor er Boaz ikke med? -Moreno sagde, han skulle hvile sig.
Hvile sig? Skiderik.
Han hviler sig, mens vi knokler? Hvad er han træt af?
At høre på dit ævl.
-Er du okay? -Ja, hvorfor?
Han er sød.
-Dit ældste barn, ikke? -Min førstefødte, Guy.
-Nurit, vil du se min, skat? -Din hvad?
Jeg har et foto af ham på min iPhone hvor er er på badeværelset.
Vil du se ham tage et bad?
Ignorer ham, så bliver han som baggrundsstøj.
Pas på, jeg ikke fader dig ud.
Han er blevet lidt fræk.
Amir, ifølge dronen er lægen på vej til Al-Tira, Ramallah.
Jeg koordinerer ankomsten af rednings- og eftersøgningsfolk.
Jeg har de præcise koordinater senere. Held og lykke, folkens.
Naor, tag riflerne frem.
[Lægen er her.]
[Lægen skal tale med dig.]
[Ikke sådan.]
[-Fred være med jer.] [-Dav, min ven.]
[Er du fra Jerusalem?]
[-Troede du, jeg var fra Jenin?] [-Nej, men det her hører under Beitunia.]
[Gør det?]
[Har du forbindelser i elektrikerfirmaet?]
[Nej, men min onkel Nidal, Abu Amar, arbejder i Jerusalem. Kender du ham?]
[Ja. Er Nidal din onkel?]
[-Ja.] [-Det var pokkers.]
-Vi er blevet afsløret! -Fandens!
[De har fundet os! Kom!]
[Gå ned!]
[Fremad!]
[Hvor er han?]
[Rør dig ikke.]
[Rør dig ikke!]
[-Hvor er han?] [-Jeg ved det ikke!]
[Hvor er han?]
Doron, de kommer nærmere, send hjælp nu!
[-Hvor er han?] [-Jeg ved det ikke.]
[Sig det så!]
[Tal!]
[-Hvor er han?] [-Det er nok!]
[Hør her, dr. Abu Sharif, spil ikke overrasket!]
[Vi ved, hvad du har gjort, og hvor hele din familie bor.]
[Hvis du holder af din familie, så tal, ellers besøger vi dem i nat!]
De kommer nærmere! Er I der?!
[Jeg ankom lige før jer. Han var ikke kommet.]
Doron, kom ud. Steve er omringet, og enheden er på vej.
[De er på vej.]
[Kom nu.]
Denne episode er dedikeret til mindet om Iris Azulai
Oversættelse: Torben Christensen