EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Kolla hennes bröder, alla hon känner.
-Hur många döda? -För många.
-Fixa lite kaffe, tack. -Det här togs vid Oranit-vägspärren.
Amal Hussein, bruden som du tog tag i innan hon sprängde sig i bitar i dag.
Bakom henne sitter Walid Al-Abed. Vi försöker lokalisera honom.
-Några uppgifter om den tredje? -Inte än.
Ayub söker information om honom hemma hos hans mamma.
BYN SILWAD NORR OM RAMALLAH
[ARABISKA] [Um Taufiq, förlåt att jag stör]
[så kort tid efter Bashirs död,]
[men Amal har inte gett mig nåt val.]
[Um Taufiq, jag ber dig...]
[Ni borde alla skämmas.]
[Jag har fått nog av er mordlystna skurkar.]
[Snälla, jag kom bara för att ställa en fråga.]
[Vilka är männen som sitter bredvid Amal?]
[Vi känner dem inte. Vi har aldrig sett dem förut.]
Hej, gubben. Är det viktigt?
Ja, du kan sova över hos honom. Men i morgon måste du plugga till provet.
Ja, den står på köksbänken.
Frasig schnitzel som du gillar och gult ris.
Så ta buss 189 till...
Gubben, jag är upptagen. Vi pratar sen.
Hej då, vännen.
[Förlåt, det var min son.]
[Um Taufiq, vilka är de?]
[Okej då. Vet ni vad?]
[Jag drömde att Abu Ahmad levde...]
[...och satt i mitt förhörsrum, och jag var glad att han var vid liv.]
[För om han lever fast alla tror att han är död,]
[då kan vi göra som vi vill.]
[Vi kan förhöra honom hur vi vill, hålla kvar honom hur länge vi vill.]
[Och det vi gjorde med honom i drömmen...]
[Gud vare honom nådig.]
[Till och med jag fick titta bort då och då. Jag vaknade kallsvettig.]
[Och när jag somnade om, drömde jag en till dröm.]
[Den här gången var Abu Ahmad i mitt vardagsrum.]
[Han sa till mig att han skulle lämna motståndsrörelsen]
[för han hade gjort tillräckligt och andra fick följa i hans spår.]
[Hans plats i himlen var redan säkrad.]
[Jag reste mig, kysste hans huvud]
[och lovade att han skulle få en nystart var nånstans han än valde.]
[Amerika, Sydney, Berlin.]
[Jag har för mig att du och Abu Ahmad möttes i Berlin, inte sant?]
[Ni skulle ge er av tillsammans]
[med er två små söta barn, Gud bevare dem.]
[De förtjänar att få leva med sin far]
[som skulle komma hem varje dag.]
[Och du skulle kunna leva med din man, utan nån som helst rädsla.]
[Jag kan ordna ett möte med försvarsminister Gideon Avital]
[som personligen skulle se till...]
[Abu Ahmad är död, precis som Bashir och Amal!]
[Tusen försvarsministrar löser inte det!]
[Um Taufiq, du behöver inte tusen ministrar! Svara bara på frågan!]
[Vilka är männen på fotot? Ni kanske känner dem båda eller bara den ena.]
[Bespara oss din och vår tid.]
[Även om vi känner dem, så skulle vi aldrig säga det till dig, och det vet du.]
[Jag är uppfostrad att inte slänga ut folk ur mitt hus,]
[men du ska veta en sak: Så fort du lämnar det här huset]
[kommer Gud att straffa dig för det du gör mot oss.]
[Gud hjälpe er alla...]
[Fem döda så här långt.]
[-Fem döda så här långt.] [-Fem?]
[Amal skulle lämna väskan och gå ut sen.]
[-Hon kanske blev stoppad.] [-Vad hjälper det mig om...?]
[Drick.]
[Sätt dig.]
[Herre, förlåt mig, för jag har syndat.]
[Lyssna på mig, Walid.]
[-Ordna ett gömställe åt mig.] [-Varför?]
[-Jag vill träffa Nassrin.] [-Men det är för riskabelt.]
[Kapten Ayub var hos henne i dag. De vet att du lever.]
[Hörde du vad jag sa? Jag vill träffa Nassrin.]
[Okej.]
[-Du blöder.] [-Det är bara ett stygn som gått upp.]
[-Du behöver en läkare.] [-Jag behöver Nassrin.]
[Jag hämtar läkaren. Säger han att det är okej, så får du gå].
[Okej.]
[En sak till.]
[Fixa en flaska med Poison.]
[-Vad är det för nåt?] [-Hennes parfym.]
Stanna vid sidan av vägen.
-Det är lugnt. -Hördu, kompis...
Rör mig inte! Bort med händerna!
Ner på marken. Händerna bakom huvudet.
Vad är det?
Jag kan inte fortsätta så här längre.
Jag ska berätta för honom.
När då?
Snart.
-Ska vi åka nu? -Kommer du?
-Om en sekund. -Nej, pappa, vi kommer sent!
En sekund, Ido.
-Vad är det? -Det gäller din nya "flickvän".
-Vem? -Dr Shirin, Walid Al-Abeds kusin.
Vad är det med henne?
Lyssna nu. Du ringer upp henne och bjuder ut henne på en dejt.
-Jättekul, Moreno. -Jag skulle gärna byta med dig.
Vi vill åt Walid. Hon är vår enda koppling till honom och Abu Ahmad.
Träffa henne så fort som möjligt och vinn hennes förtroende.
-Vi har inget annat alternativ. -Okej, bra.
-Kom nu, pappa! -En sekund.
[-Hallå?] [-Shirin?]
[-Vem är det?] [-Amir.]
[-Jaha, Amir.] [-Jag sa att jag skulle ringa.]
[Det gjorde du.]
[-Var är du nu nånstans?] [-I...i badkaret.]
[Jaså?]
[-Jag ringde för att fråga...] [-Amir, vänta.]
[Du är en jättetrevlig kille, men vi kan inte ses mer.]
[-Varför inte?] [-Jag dejtar inte patienter.]
[Du krossar mitt hjärta, doktorn. Kan du fixa det om jag kommer?]
[Jag är inte hjärtspecialist, men du kan få numret till en kardiolog.]
[-Är hon lika söt som du?] [-Hon är 65.]
[Så svaret är "nej".]
Pappa, kommer du?
[-Vad var det? Har du barn?] [-Tyvärr inte. Det var min brorson.]
[Att få umgås med honom är veckans höjdpunkt.]
[Tror du att jag ändrar mig bara för att du är bra med barn?]
[Ja, det gör jag.]
[Okej då. Även om jag kommer att ångra mig sen.]
[Det kommer du inte. I morgon kl. 17.00.]
[Cafe au Lait i Ramallah. Vet du var det är?]
[Javisst.]
[Då har vi en dejt.]
Gali! Gali!
Vad säger du?
Vad säger du?!
Vad är det med dig, Boaz?
Har du blivit galen?
Slog de dig?
Varför slog du en polis?
Moreno tar hand om det.
Moreno? Snarare Gideon Avital.
-Försvarsministern? -Du gav dig på en polis, din idiot.
Nu går vi.
Vad är det?
-Jag var där, Doron. -Var då?
På puben under bombattacken. Daria... Hon arbetade på puben.
Jag var där under terroristattacken.
Hur är det med henne?
-Vad hände? -Hon blev sprängd i bitar.
Vad säger du?
-Boaz, är du okej? -Lyssna nu, jag...
Jag vill inte att nån ska få veta. Inte Moreno, teamet eller Gali.
Du måste backa upp mig. Jag kan inte...
-Oroa dig inte. -Doron, lova mig.
Ingen får veta det här.
Du har mitt ord.
Nu drar vi härifrån.
Boaz...
[-Det var länge sen jag såg dig så här.] [-Mamma...]
[Sen Naji dog.]
[Vänta lite.]
[-Hallå?] [-Hej, Shirin.]
[Hej, kusin. Hur är det?]
[Bara bra. Jag ville tacka för all din hjälp.]
[Vi kommer aldrig att glömma att du hjälpte oss.]
[Jag gjorde det av hela mitt hjärta.]
[Men vi...behöver din hjälp igen.]
[-Med vad då?] [-Det kan jag inte säga per telefon.]
[-Men vi måste prata nu.] [-Jag kan inte.]
[-Har du frågat Abu Sharif?] [-Nej, jag ville fråga dig först.]
[-Fråga honom. Jag har ett viktigt möte.] [-Shirin, vad är viktigare än det här?]
[Walid, jag hjälpte dig för att du är familj]
[och för att jag respekterar patienter, men jag arbetar inte för er.]
[-Jag menade det inte så.] [-Jag vet, men det lät bara så.]
[Fråga dr Abu Sharif. Jag är ledsen.]
Vilken hingst.
Jag gillar skjortan. Den var poppis i Jenin på 80-talet.
-En snabbis, snygging? -Inte med en underordnad.
Det har aldrig hindrat dig förut.
Fick du veta varför Boaz hoppade på den där snuten?
Vad har det tagit åt honom?
Klarar han uppdraget?
Näst uppdrag skickar jag ut honom först. Då blir det nog fason på honom.
-Han ska inte på nåt uppdrag. -Varför inte?
-Berättar jag så stannar det mellan oss. -Absolut.
Boaz var vid attacken på Sankt Bernard. Hans tjej jobbade där. Han såg kroppen.
-Är det sant? -Ja.
Han dödade Bashir, så de hämnades genom att döda hans tjej.
Det kan inte bara vara en slump.
Han ska utföra uppdraget.
Annars kommer hans trauma att bli ett posttrauma.
-Du vet ju hur det känns, Doron. -Moreno, låt honom vara.
Säg det till honom, och säg inte att jag har berättat nåt.
[En espresso och mineralvatten.]
[Tack.]
[-Har du väntat på mig länge?] [-Nej, bara ett par minuter.]
[-Vill du ha nåt att dricka?] [-Dricka? Jag är utsvulten.]
[Utmärkt.]
[En meny, tack.]
[Gör du det här ofta?]
[-Vad då?] [-Går på dejt.]
[Nej, det var ett tag sen.]
[-Märks det?] [-Ja.]
[Märks det på mig med?]
[På dig?]
[Första gången jag såg dig på sjukhus var du söt.]
[När jag såg dig utanför simhallen var du ännu sötare.]
[Och nu, Gud hjälpe mig, är du så vacker...]
[Du är den snällaste patienten jag haft, med skjorta öppen baktill.]
[Tack.]
Ja?
Ja.
Okej, tack.
De avlyssnade Shirins telefon. Gissa var dr Abu Sharif ska på hembesök.
Vill du följa med?
Du sitter i bilen som enhet 8200:s operativa agent.
-Hur är det? Det var länge sen. -Bara bra.
-Vad är dagens? -Jag hämtar menyn.
[Du talar utmärkt franska.]
[-Var lärde du dig franska?] [-I Paris.]
[Jag har levt där längre än här.]
[Varför återvände du hit?]
[Min man dog.]
[-Må Gud förbarma sig över honom.] [-Tack.]
[Jag ville vara nära min mor,]
[och sen ledde en sak till en annan...]
[...och nu är jag här.]
[Svara.]
[Det är min systers man.]
[-Hallå?] -Du är med fel läkare.
[-Vad menar du?] -Abu Sharif är på väg till patienten.
[-Är du säker?] -Hundra procent.
[-Ge mig fem minuter.] -Ursäkta dig och kom hit omedelbart.
[Jag kommer.]
[Översvämning på min systers tak. Hon behöver hjälp att få ut allt ur huset.]
[-Översvämmat tak på sommaren?] [-Det är märkligt.]
[Kanske varmavattenberedaren sprack. Han förklarade inte.]
[-Menar du allvar?] [-Jag lovar att gottgöra dig.]
Varför fick jag höra att jag är utesluten ur uppdraget av Steve?
Boaz, lugna ner dig.
Har du inte stake nog att säga det själv?
Har Doron pratat med dig?
-Det har inget med Doron att göra. -Vad sa han till dig?
Du skickar Nurit istället.
Hon har visst blivit din personliga anti-terroristagent.
Boaz, du slog en polis i går och i dag låter du käften glappa.
Tror du behöver Doron för att utesluta dig?
-Boaz... -Lägg av.
Boaz.
Jag vill vara med när de tar honom!
Hördu, hördu! Lyssna på mig.
Gå och vila upp dig.
[Min älskling...]
[Gråt inte.]
[Bashir är död, Abu Ahmad.]
[-Och Amal...] [-Må Gud förbarma sig över dem.]
[-Hur mår barnen? Och min mor?] [-Barnen mår bra, tack gode gud.]
[Men hela den här situationen är svår för dem.]
[Och hur mår du?]
[Jag vill ha dig vid min sida.]
[Jag har saknat dig.]
[Jag kan inte leva utan dig.]
[Taufiq, hur länge till ska vi leva så här?]
[Tills vi vinner.]
[Du lovade mig.]
[Jag kan inte fortsätta så här. Jag har fått nog.]
[Vi måste leva som en familj. Våra barn förtjänar att ha ett bra liv.]
[Såja, min kära. Du måste ha tålamod.]
[Här har du en födelsedagspresent.]
[-Poison.] [-Poison?]
[-Jag slutade ha den för länge sen.] [-Jaså?]
[Du hade den jämt när vi träffades.]
[Stackars Walid letade efter den i hela Ramallah.]
[Den duger.]
[Jag ska ha den på mig på dejten nästa fredag.]
[Har du en dejt?]
[Du ska få se på "dejt"!]
-Doron, varför är inte Boaz med? -Moreno bad honom att vila.
Vila? Den jäveln... Han vilar medan vi sliter. Varför är han trött?
Han är väl trött på allt ditt snack. Sluta gaffla.
-Är du okej? -Javisst. Varför skulle jag inte vara det?
Vilken söt unge.
-Han är din äldsta, va? -Min förstfödde, Guy.
-Nurit, vill du se min? -Din vad då?
Jag har ett foto på mobilen när han bajsar. Vill du se honom bada?
Ignorera honom. Det tonar snart ut som bakgrundsbrus.
Passa dig, Avihai, annars tonar jag ut dig!
Hör du? Han börjar bli fräck.
Amir, enligt drönaren är läkaren på väg till Al-Tira, Ramallah.
Ankomsten är samordnad med hjälp-, sök- och räddningsteamet.
Ni får de exakta koordinaterna senare. Lycka till, allihop.
Naor, ta fram gevären.
[Doktorn är här.]
[Doktorn ska se till dig.]
[Inte så där.]
[-Frid vare med dig.] [-Hej, kompis.]
[Är du från Jerusalem?]
[-Trodde du jag var från Jenin?] [-Nej. Det här är en del av Beitunia.]
[-Är det?] [-Ja.]
[-Har du kontakter i elbolaget?] [-Nej. Farbror Nidal arbetar i Jerusalem.]
[-Känner du honom?] [-Javisst. Är Nidal din farbror?]
[-Det är han.] [-Jaså du?]
-Vi har blivit avslöjade! -Den jäveln!
[De har hittat oss! Nu går vi!]
[In med dig!]
[Skynda dig!]
[Var är han?]
[Rör dig inte! Rör dig inte!]
[-Var är han? Var gömmer han sig?] [-Jag vet inte, sa jag.]
[-Var är han?] [-Vet inte.]
Doron, de närmar sig. Skicka räddningsteamet nu!
[-Var?] [-Jag svär att jag inte vet.]
[-Säg det!] [-Det räcker!]
[-Var är han?] [-Det räcker!]
[Lyssna noga nu, dr Abu Sharif. Låtsas inte vara så förvånad!]
[Vi vet varifrån du är, vad du har gjort och var din familj är.]
[Är du rädd om din familj så prata, annars besöker vi dem i kväll!]
De närmar sig! Hör ni mig?!
[Jag såg honom inte. Jag kom precis innan er.]
Doron, avbryt på en gång. Steve är omringad, enheten är på väg.
[Kom nu.]
Detta avsnitt tillägnas minnet av Iiris Azulai