- Co tady děláš? - Gabi, co ty tady děláš?!
Jsem dnes v terénu.
Poslouchej...
- Viděl jsem ho. - Koho?
Abu Ahmada.
Dostal jsem se k nim. Jsem hluboko uvnitř systému.
Oni neví, kdo jsem.
- Dorone... - Dostanu ho.
- Můžu ho sejmout Gabi. - Neboj se. Jedeš se mnou domů.
[ARABŠTINA] [Dozorce!]
PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
[To vás přijde draze, takhle brzo ráno.]
[Co vás sem přivádí?]
[Máte to u mě.]
[Pro vaši informac, tohle je ta nejlepší část dne.]
[Nechtěli byste ho raději vyslechnout tady?]
[Nikdo ho neuvidí.]
[Ne, to je v pořádku. Udělám to u nás.]
[Za dvě hodiny budeme vědět, kdo je a odkud je.]
[Pošlu tě tam se dvěma ozbrojenci.]
[To není třeba. Stačí, když mu dáte pouta.]
[Podívejte.]
[Tohle měl v kapsách.]
[Řekněte svému muži, ať kolem nás přestane čmuchat,]
[nebo příště opravdu zemře jako šahíd.]
[Když jste o tom věděl, proč jste mi nic neřekl?]
[Nevěděl jsem to.]
Dej mi ten červenej mobil.
Uvědomuješ si, že jsi blázen? Co děláš?
Od Abu Ahmada mě dělí jeden telefonát.
Ne, pokud tě ministr obrany zavře!
Gabi, za poslední týden jsem se do toho ponořil opravdu hluboko.
- Setkal jsem se s Abu Ahmadem. - Jak přesně?
Naverboval mě k seberažednému útoku.
Potřebuješ psychiatra, blouzníš.
Jo? Tak proč mě Abu Mahr zadržel?
Proč mě zadržel?
Prý jsi dobrovolník Hamásu.
Tak vidíš. Doufám, že máš ten červenej mobil.
- Mám ho tady. - Dobře.
Dal mi ho Walid Al-Abed.
Má mi zavolat a říct mi, kde mě vyzvednou.
- Dorone, tomu nikdo neuvěří. - Ty mi věříš.
Abu Ahmad chce vždycky své mučedníky před útokem vidět.
Jaký máš plán? Vyhodíš se do vzduchu i s ním?
Vítejte ve svém luxusním apartmá pane.
Můžete si objednat pokojovou službu, masáže, pozornost od Gideona Avitale.
Také můžete zkusit utéct, ale budete zastřelen.
Dýško mi asi nedáš, co?
Co mi to říkáš?
Co ti říkám?
Jít za sebevražedného útočníka Hamásu - takhle daleko se zatím nikdo nedostal.
Naše jednotka, Mossad, ani nikdo jiný.
Bez toho mobilu je to k ničemu.
Tvůj telefon je v dobrých rukou, klid.
- Gabi, nech mě to dodělat. - Uvidím, co se dá dělat.
Mezitím si odpočiň, dej si sprchu, pusť si film.
[Zabav se.]
Tady máš.
[- Taufiqu.] [- Abu Halile.]
[Taufiqu, kamaráde můj.]
[Jak se máš?]
[Chvála Bohu, dobře. A ty?]
[Abu Hallil se vrátil ze zimy.]
[Žertuješ? V Ammánu je 40 stupňů.]
[Skoro se tam nedá dýchat.]
[Dali ti na hranici zabrat?]
[Ne, díky Bohu to proběhlo hladce.]
[To nechápu je, že mě nepodezřívali.]
[Díky Bohu, že ne.]
[Ti zatracení Židi střílejí i soudce, nejenom děti.]
[Chvála Bohu.]
[Tohle střež jako oko v hlavě.]
[Pořádně se rozmysli, než to použiješ.]
[Nejlepší by bylo, kdybys to vůbec nepoužil.]
[Neboj se Abu Halile.]
[Všechno už je připraveno.]
[Děkuji za tvoji pomoc, Abu Halile.]
[- Díky.] [-Nemáš zač, bratře.]
[Připomínáš mi mě, když jsem byl mladý,]
[moje nádherné mládí, než jsem začal podnikat.]
[Proto důvěřuji pouze rodině, nikomu jinému Abu Halile.]
[Když jsme u rodiny,]
[vedení v Ammánu chtělo, abych ti dal tohle.]
[To je všechno? Kde je zbytek?]
[To je vše, co mi dali.]
[Naši přátelé v Ammánu asi zapomněli, jak tady trpíme.]
[Nezapomněli.]
[Moc dobře vědí, jak moc se obětuješ. ]
[Abu Halile.]
[- Ale, ale!] [- Jak se máš?]
[Můj drahý Walide.]
[- Kdy ses vrátil?] [- Právě teď.]
[- Jak ses měl?] [- Dobře.]
[Pořád koktáš?]
[Jako dítě vůbec nepromluvil.]
[Ani slovo.]
[Myslel jsem si, že je němý.]
[Copak je?]
[Nemohl jsem ji najít.]
[Já ji najdu, neboj se.]
Tohle je obrovská příležitost.
Mohl by zavolat každou minutu!
Jak víš, že se Abu Ahmad s Doronem setká?
On se s útočníky před akcí vždycky schází.
Vždycky, i když jsme mu byli v patách.
Ty nejsi hlupák a on taky ne.
Už mám dost toho fantoma a jeho vzdoru.
Já taky, ale je tam, to je fakt, tak toho využijme.
- Snažíš se mě dodělat? - Tohle nám může pomoct, i tobě.
Nebudu riskovat kvůli bláznivému dobrodružství.
Jediný, kdo riskuje je Doron Kabillo a on do toho chce jít.
Jediné místo, kam Doron Kabillo půjde je vězení.
Až po operaci.
Žádná operace není, posloucháš mě vůbec?!
Končím s vylomeninami toho chlapa.
Co tady děláš?
Zmizela jsi mi.
Nemůžu bez tebe žít.
Myslím to vážně Gali. Já tady šílím.
[Tak co... je to dobré?]
[Mám ti přinést další?]
[Tohle bylo za dveřmi, které jsi měl rozbít.]
[Pořád nevěříš, že je spolčená s Židy?]
[Tvoje sestřenice je zrádce.]
[Nevíme, kdo to byl.]
[Aha, to byl asi nějakej zloděj.]
[- Možná to byl Au Samara.] [- Nebo ty!]
[- Já?] [- Ano.]
[- Říkáš já?] [- Jo!]
[Získali si tvoji sestřenici, možná i celou rodinu.]
[- Říkáš, že jsem zrádce?] [- Jo!]
[Přestaň se jí zastávat.]
[Teď se vrátila z Francie, co o ní víš?]
[Všechno. Znám ji dobře.]
[Co když má kontakty s těmi zatracenými Židy ve Francii?]
[Jak bys o tom mohl vědět?]
[Kde je?]
[Nevím. Najdu ji.]
[Nenechám kámen na kameni. Je hanbou naší rodiny.]
[Walide, buď chlap a palestinský bojovník.]
[Očisti své jméno tím, že ji vlastnoručně zabiješ.]
[Rozuměls?]
[Shirin, otevři.]
[- Otevři ty dvěře, než je vykopnu.] [- Počkej.]
[Byli jsme v tvém bytě.]
[A?]
[Nechali jste tam docela nepořádek.]
[Chtěli mě zabít.]
[Proč potřebuješ Amira Mahajne?]
[- Co ode mě chceš?] [- Posílá mě Abu Ahmad.]
[Přišel jsi mě zabít?]
[Jako dítě jsem na tebe čekával, až se vrátíš z Paříže na prázdniny]
[a vezmeš mě do parku.]
[Miluji tě.]
[Před tebou jsem nevěděl, co je láska.]
[Walide, já nevím co říct.]
[Nemusíš říkat nic, stačí „ano“.]
[- „Ano?“] [- Ano.]
[- A proč?]
[- Vezmeš si mě?]
[Walide...]
[Nepotřebuješ na ochranu nikoho z Bezpečnosti.]
[Já tě ochráním.]
[- To je tvoje jediná šance k přežití. ] [- To není důvod ke svatbě.]
[Mě se to zdá jako dobrý důvod. Nikdo by neublížil mojí ženě.]
[- A co Abu Ahmad?] [- Ani on. Nikdo.]
[To nestačí. Jsi pro něj stále jen dítě.]
[Přestaň mi říkat dítě.]
[Shirin, věříš mi?]
[Co říkáš?]
[- O čem?] [- O tom, že budeš moje žena.]
[- Musím o tom přemýšlet.] [- Dobře.]
[Přemýšlej jak dlouho potřebuješ.]
[Dobře.]
Nassrin, operace proběhla skvěle.
Musíme ji ještě vyšetřit,
ale myslím, že Abir bude vidět.
Děkuji. Děkuji doktore.
Kdy ji můžu vzít domů?
Musí tady zůstat tři nebo čtři dny.
- Tak dlouho? - Musíme ji vyšetřit,
a ujistit se nemá infekci, že všechno funguje.
Pokud ji vezmu do nemocnice v Náblusu, mohla bych ji vzít dřív?
Možná za dva dny. Neměla by se moc hýbat.
Uvidíme za dva dny, pak se rozhodneme.
Děkuji. Děkuji pane doktore. Mockrát děkuji.
- Nemáte zač. Hodně štěstí. - Děkuji.
[Můj Bože...]
[Šťastná?]
[Chvála Alláhu.]
[Víte, že byste mohla tuhle noční můru ukončit.]
[Mohla byste žít v Berlíně, v Paříži, kdekoli.]
[S dětmi a s Abu Ahmadem.]
[Jistě...]
[My tu vašeho manžela nechceme]
[a pokud bychom ho odsud mohli dostat,]
[tajně a v tichosti, stálo by nám to za to.]
[A pak ho zabijete.]
[To rozhodně ne.]
[Nebyl by první, který si nechal zaplatit za zmizení.]
[Nikdy by s tím nesouhlasil.]
[Ani váš ministr obrany.]
[Už řekl „ano“.]
[Je to otec mých dětí. Nezradím ho.]
[Chcete, abych to udělala pro mé děti?]
[Jako by vám na nich záleželo.]
[Víte, jak moc by ho to oslabilo.]
[Ten chudák se přesouvá z úkrytu do úkrytu jako krysa.]
[Chcete, abychom odešli do Berlína, abyste ho oslabili a mohli zabít.]
[- Je to pro dobro vašich dětí.] [- Co pro vás znamenají?]
[Prosím vás, kapitáne Ayube, nejsem hloupá.]
ÚŘAD HAMÁSU, SEVERNÍ RAMALLÁH
[Poslouchám.]
[Přemýšlel jsem.]
[Abu Ahmad dnes už není, co býval.]
[To znamená?]
[Měl by skončit.]
[Nebudu ti stát v cestě.]
[Řeknu vám kdy a kde a vy ho chytíte.]
[Je důležité, abys to provedl sám, vlastníma rukama.]
[Jsi jediný, kdo se k němu dostane.]
[Střel ho do hlavy a ujisti se, že je mrtvý.]
[Ukončíme ta jeho zázračná „vkzříšení“.]
[- Chceš, abych ho zabil já?!] [- Kdo jiný?]
[- Ale já nemůžu...] [- Walide.]
[Nebudu za tebe dělat tvoji práci.]
[Jsi jediný, kdo se k němu dostane blízko.]
[Potichu.]
[Aniž by si toho kdokoli všimnul.]
[Vezmi si tohle.]
[Prodal nám to izraelský voják.]
[Rozumíš mi?]
[Rekneme, že dům byl pod útokem]
[a tobě se podařilo utéct.]
[Ale on neměl tolik štěstí a byl zabit rukama IDF.]
[Bude to naše tajemství,]
[které si odneseme do hrobu.]
[Já vím.]
[Abu Ahmad byl pro nás všechny hrdina,]
[ale o tuto prestiž již přišel.]
[Nenechal nám žádnou jinou možnost.]
[- Ale já to nemůžu udělat.] [- Proč ne?]
[Víš co? Podívej se na to takhle:]
[Prokážeš mu laskavost.]
[Pokud bude žít, zesměšní se,]
[ale pokud zemře ve válce s Židy...]
[jeho jméno nebude poskvrněno.]
[Co je to Abu Amir?]
[Haló?]
[- Jsi sama?] [- Ano.]
[Miláčku. Jak je jí?]
[Zotavuje se.]
[Doktor říká, že měla velké štěstí.]
[Oko jí úplně zachránili.]
[Bůh žehnej jejímu doktorovi.]
[Kdy se vrátíš?]
[Nevím.]
[Nassrin, musíme si promluvit.]
[Vysvětlím ti to.]
[Teď nechci žádná vysvětlení.]
[- Jen chci, aby se moje dcera uzdravila.] [- Samozřejmě.]
[Moc mi chybí, i Ahmad.]
[A ty mi taky chybíš.]
[Dá-li Bůh.]
[- Půjdu domů. ] [- Jasně.]
[Samozřejmě, co nejdříve.]
[Půjdu s dětmi zpátky do Berlína.]
[Co?]
[Jak to myslíš?]
[Už takhle dál nemůžu.]
[Teď měla Abir štěstí, ale kdo ví, co bude příště?]
[Nassrin, ale jsme rodina.]
[Tohle nemůžeš rozhodnout sama. Promluvíme si.]
[Moje děti si zaslouží normální život a to tady není možné.]
[Já jsem nikdy neměl normální život,]
[- ale chci jej dát mým dětem.] [- Já vím, že ano.]
[A opravdu si toho cením a respektuji to, co děláš,]
[ale postavil jsi mě do složité situace.]
[Mám si vybrat mezi tvým životem a životem tvých dětí.]
[Nassrin, prosím tě.]
[Zapomněl jsi na nás. Opustil jsi svoje děti,]
[chtěl jsi obětovat Abir. Uvědomuješ si to?]
[Nassrin, prosím, chci se sejít alespoň na pět minut.]
[Dobře.]
[Ale musí to být co nejdříve.]
[Fajn. Nech si telefon u sebe.]
[Až odejdeš z nemocnice, jeden z mých mužů ti řekne, kam jít.]
[Dobře.]
[Allahu Akbar.]
[Alláhu vznešený, přijmi mé modlitby]
[Alláhu milosrdný přines nám všem mír.]
[Našel jsi ji?]
[Ne.]
[Hned tam budu.]
[Slyšíš Walide?]
[Jednou mě Židé chytí.]
[Jsou čím dál tím blíž.]
[Když ne oni, bude to Abu Samara.]
[A když ne Abu Samara, bude to jeden z mých mužů.]
[Chci, abys byl připraven mě nahradit.]
[Nevíš, jak je těžké být mnou.]
[Walide, jsi pro mě jako syn. To víš.]
[Víš, co to je?]
[Co je to?]
[To, co si zvolený zítra vezme s sebou.]
[Abu Samara a jeho zbabělí kamarádi nebudou vědět, která bije.]
[- Ale co je to?] [- To se brzy dozvíš.]
[Před tebou nikdy nic netajím,]
[ale tentokrát je to pro tvoje dobro.]
[Chci, abys mi naprosto důvěřoval.]
[Dobře?]
Já nejím, žvýkám žvýkačku.
Tak jí to řekni. Dobře, že jsme rozvedení.
Ty se s ní nemůžeš rozvést, to je fakt.
Ne, budu tam okolo deváté večer.
Už musím.
[Haló?]
[- Samah?] [- Ne, já jsem jeho bratr. Samah tu není.]
[Nechal ten telefon u mě. Kdo je to?]
[Kdy se vrátí?]
[Za hodinu.]
[Zavolám znovu za hodnu.]
[Dobře.]
Proč hodinu? Jsem takovej idiot, proč jsem neřekl „dvě hodiny“?
Jsem tvůj bratr.
Co?
Řekl jsem mu, že jsem tvůj bratr, tak kdyby se ptal...
Yiftahu, copak?
Ne, v ledničce je maso a rýže.
Ale neohřívej to v mikrovlnce, jasný?
Rýži můžeš, ale to maso si ohřej na pánvi.
Já vím, máš basketbal v 18:30.
Na tom nezáleží, že je vyšší než ty.
Když do něj strčíš zadkem, netrefí se.
Dobře kamaráde, musím jít.
Jo a nedávej na to kečup, nebo tě zabiju.
Čau Yiftahu.
[Haló?]
[Tady Samah.]
[Omlouvám se, už se to nestane.]
[Rozumíš, že musíš dodržovat přesné rozkazy? ]
[Rozumím, omlouvám se.]
[V pořádku.]
[Teď dobře poslouchej.]
[Buď zítra v 10 ráno u trhu v Beitunii.]
[Tam počkej, někdo tě vyzvedne. Rozumíš?]
[Rozumím.]
[Nikomu nedávej sbohem.]
[- Nedělej nic neobvyklého.] [- Dobře.]
[Ať tě Alláh provází.]
[Sbohem.]
Pokud jsi na vážkách, teď je čas vše zrušit.
Překlad titulků: Zuzana Maklakowska