Er den din?
Takk.
Driver du med judo?
Ja.
-Hva heter du? -Ido.
Ido...
-Er faren din hjemme? -Nei.
Hvor er han?
I Ezuz, med bestefar. Hvem er du?
Ido!
Jeg er en kompis fra hæren.
Ha det bra, småen.
-Ido, hvem var det? -En venn av pappa.
EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
-Pappa! -Idodi, hva skjer?
-Hvem av dere snakket med ham? -Ro deg ned.
-Hva ville han? -Ikke noe, han var grei.
Snakket han med aksent?
De var utenfor. Han gikk straks han så meg.
Alt i orden?
Hva skjedde, Ido?
-Doron, hva er i veien? -Gi oss et øyeblikk.
-Dere må vekk. -Hva mener du?
At det er farlig her.
-Kan du forklare hva som foregår? -Ikke nå.
-Hvor skulle vi bo? -På gården min.
-Tuller du? -Kan du beskytte dem, kanskje?
Doron, du bor ikke her. Vi bestemmer.
-Det er ikke ditt hus! -Ikke ditt heller, så ro deg ned!
Idodi...
Se nøye på dette og si om det var mannen du så.
Et det ham?
Kjenner du ham igjen?
-Ja. -Sikker?
Jeg tror det.
Ja vel.
Hvem er det?
Bare en fyr, alt i orden.
-Mener du det? -Ikke vær redd.
[ARABIC] [Hvem er det?]
[Samir.]
[Samir!]
[Hvordan har du det, kjære?]
[La meg få se på deg.]
[Alt i orden?]
[Det går bra, gudskjelov.]
[-Hvor er mor?] [-På markedet, hun kommer straks.]
[Sett deg.]
[Nei, jeg går og tar en dusj.]
[Jeg hjelper deg.]
[Ikke tenk på meg.]
MORENO
-Hei, Steve. -Hallo.
Håper jeg ikke forstyrrer. Her er ting som Moreno...
Altså, Mickey, hadde på kontoret, så jeg tenkte...
Kom inn.
-Jeg ville ikke forstyrre. -Det gjør du ikke.
-Beklager rotet. -Helt i orden.
-Er din mor hjemme? -Nei, hun gikk ut.
Noe å drikke?
Jeg kan lage te til oss.
-Te? -Med whisky?
-Ja? Te med whisky? -Alt passer til whisky.
Ok.
Pakket inn i toalettpapir?
-Så de ikke skulle knuse. -Dere er så barnslige.
Hva er dette?
"Fra Treningsleir 15 til major Michael Moreno,
for din innsats for nasjonal sikkerhet."
Til og med et lite bilde av et jagerfly.
Og en modell også.
Leketøy.
Må være gøy på slike "sommerleirer".
Trodde de ville bety noe for deg.
De betyr ikke en døyt.
Sorry.
Minneting er ikke helt min greie.
Hvordan takler du det?
Iblant gjør alkohol meg bare enda tristere.
Jeg er lei for...
Hva er du lei deg for?
Jeg tok med dette for å muntre deg opp, jeg ville ikke...
Tror du han ble kåt av det?
Hva?
Jeg var overbevist om at han gjorde jobben
for, du vet... å få litt action på si.
Vel, jeg...
Jeg tror jeg bør gå.
Nei, ikke gå.
Beklager.
Ok, jeg skal la være.
Å, helsike heller...
Ser ut som bleien din er full av bæsj.
Så søt du var.
Helvete.
Sorry, jeg må stikke.
Er du klar over at du alltid sier "sorry"?
Sorry for at jeg alltid sier "sorry".
Ikke vær det. Det var gøy.
-Alt i orden? -Ja da, bare bra.
[-God appetitt, gutten min.] [-Takk.]
[Husker du hva faren din gjorde når han kom hjem fra forhør?]
[Du var ennå liten.]
[Han brente alle klærne sine.]
[Særlig de han fikk av dem, alt de ga ham,]
[i tilfelle de hadde skjult mikrofoner.]
[De barbariske jødene finner alltid på noe nytt.]
[Takk, mor.]
[Spis, gutten min.]
[Det er over.]
[Alt vil ordne seg.]
[Håper det.]
-Vær så god. -Takk.
-Pappa? -Ja?
Har du noen gang brukt pistol?
Nei.
Eller jo, på skytebanen.
Har du blitt beskutt?
La oss heller snakke om noe annet.
-Har du deltatt i krig? -Ja.
Alle i Israel har det. Eller hva, Eyal?
Ikke alle.
Ikke nødvendig å bare krige, Doron.
Vi er heldige.
-Hvordan det? -Du døde ikke...
Slik som onkel Boaz.
[-Moren din vil gi deg sprøyten.] [-Gjør det vondt?]
[Bare lite grann.]
[-Dr Shirin?] [-Et øyeblikk.]
[Du ville snakke med mannen din.]
[Du blir snart frisk.]
[Jeg kan ikke prate her.]
[Gå bort dit, han ringer deg om to minutter.]
[Hallo?]
[Shirin?]
[Ja, Walid?]
[Hvordan har du det?]
[Bra. Jeg er på jobb.]
[-Plager kaptein Ayub deg fortsatt?] [-Ikke i det hele tatt.]
[Er det sant?]
[Jeg er tydeligvis ikke så viktig.]
[Jeg savner deg.]
[Jeg også.]
[Jeg har så lyst til å treffe deg,]
[men de hindrer meg.]
[Så synd, for det er rett tid i måneden.]
[Til, du vet...]
[Hva da?]
[Jeg har eggløsning.]
[De neste par dagene hadde vært perfekt.]
[Jeg kan ikke det nå.]
[Jeg forstår, du har rett.]
[At du er trygg, er det viktigste.]
[Vet du hva? Jeg skal få det til.]
[Jeg ordner det, stol på meg.]
[Jeg skal finne et trygt møtested til oss.]
[Er du sikker?]
[Helt sikker.]
[Jeg elsker deg.]
[Jeg også.]
Han var hos oss, Gabi, hjemme hos oss!
Alle er i sving for deg, Doron,
de overvåker huset døgnet rundt.
Jeg vil ha en vakt hos far, en hos ungene,
og ekstra agenter når Gali går ut!
-Sa jeg ikke hun bør flytte? -Jo, men de nekter!
Jeg forstår.
-Hvordan slapp fyren inn i landet? -Hvem, Eyal?
-Ja, Eyal. -Ro deg ned.
-Han kan ha brukt falsk ID. -Har Samir sagt noe?
Han er student, og ikke involvert i brorens aktiviteter.
-Tok du ham hardt? -Ja da.
Skal jeg kjøre ham litt, Gabi?
-Han er ikke her lenger. -Hva mener du?
-Han ble løslatt. -Hæ?
Vi har ikke noe som knytter ham til broren.
Han ville drepe meg og du lar broren hans gå?
Er du sprø? Det er uhørt!
Huset hans overvåkes av enhet 8200 og kameraer.
La ham gjøre et feilgrep.
I varetekt er han ingenting verdt. Doron!
Doron!
Kutt ut, nå. Vi legger oss flate for deg.
-Du husker hvordan det gikk sist. -Greit.
-Jeg mener alvor! -Greit, sa jeg.
ANAT, MORENOS SØSTER
ER DU HJEMME? JEG ER HER I HOLON.
HVOR ER DU?
Hei.
-Passer det dårlig? -Nei, kom inn.
Jeg ble litt overrasket. Du tok ikke telefonen, så jeg tenkte...
Jo, altså...
Vi lot det ligge litt sånn uavklart oss imellom,
og jeg ville ikke det skulle bli pinlig,
-Ja, vi lot det gå litt langt. -Ja.
Jeg ville ikke såre deg.
Jeg tvang meg nærmest på deg.
Jeg var...ganske full,
men hvis jeg ikke drikker, griner jeg, så...
Ja.
Så jeg tror ikke...
Jeg tror ikke det ville fungere.
Ok.
Greit.
Vil du ha en kaffe?
-Uten sukker. -Ok.
Uten sukker, sa du?
Dust...
Hva er dette? Runker du til bløtkaker?
Åpne den, så blir du også kåt.
Liker du å lage mat?
Noe galt i det?
Tvert imot.
Det er sjarmerende.
Jeg gikk på kokkekurs, men fullførte ikke.
Hvorfor ikke?
Gaza-konflikten.
-Du kunne fortsatt etterpå? -Det skal jeg.
-For å bli kokk? -Ja.
-Så vil du lage mat for meg en dag? -Så klart.
-Så gjør det. -Det skal jeg. Jeg vil åpne restaurant.
Utrolig.
Hva?
Hva skjer?
Nå, mener du?
Ikke gjør det alene. Jeg blir med.
-Enheten? -Ja. Doron trenger hjelp.
Sorry.
Det går bra.
[La meg hjelpe deg, tante.]
[Du er en gammel kvinne, sikkert ikke så lett.]
[Du vet ingenting om kvinner.]
[Hvordan det?]
[Man sier aldri at en kvinne er gammel!]
[-Nok derfor jeg aldri ble gift.] [-Kan jeg tenke meg.]
[Sett dem her.]
[Takk, tusen hjertelig takk.]
[Vil du ha te?]
[-Jeg lager til meg selv.] [-Takk, gjerne.]
[Mannen min, Hassan, Abu Omar.]
[Fred over hans minne. Han døde for tre år siden.]
[-Fred over hans minne.] [-Vi hadde noen fine år sammen.]
[Når var det?]
[Fram til '87, før den første intifadaen, og alt som fulgte.]
[Folk kom på besøk fra Tel Aviv.]
[Vi hadde israelske venner, fine folk.]
[The Beatles?]
[Er det galt? Fordi de ikke er som oss?]
[Tvert imot, jeg liker dem.]
[Jeg bodde en stund i Europa. Jeg liker de siste platene best.]
[Unnskyld meg.]
[-Jeg er nødt til å svare.] [-Helt i orden.]
[-Unnskyld meg.] [-I orden.]
[Ja?]
[Du ba meg ringe hvis jeg så noe uvanlig.]
[-Få høre.] [-Det var litt håndgemeng på sykehuset,]
[og plutselig var hun borte.]
[Hun traff skumle personer på taket.]
[-Når var det?] [-Et par dager siden.]
Takk for at du kom.
Helt greit.
Du bør ikke gjør dette alene.
En trussel mot din familie er nesten som mot min egen.
Takk.
Der har vi jævelen.
-Kom igjen! -Nei, vent til han er gått inn.
Nå!
[Samir!]
[Nå, Samir, står til?]
[-Ikke rør deg!] [-Visste du Nidal var hos meg?]
[-Samir, hvem er det?!] [-Hold kjeft]
[-Ikke snakk til henne slik.] [-Klapp igjen!]
[Broren din var hjemme hos meg.
[Han snakket med sønnen min. Så da vil jeg prate med hans familie også.]
[Jeg har ikke noe med det å gjøre, sa jeg.]
[Ikke sønnen min heller!]
[Kommer han nær oss igjen, dreper jeg deg,]
[moren din, og din vakre, gravide kone!]
[Jeg er gal, skjønner du.]
[Jeg drepte faren din med egne hender.]
[Si til broren din at hvis han prøver seg igjen...]
[Da er dere alle ferdige. Forstått?]
[-Forstått?] [-Samir...]
[Forstått?]
[-Fred være med deg.] [-Med deg være fred.]
[Hvor er Nidal?]
[Jeg trenger deg, Walid.]
[Du?]
[Hva trenger vel du fra meg?]
[Jeg vil fortelle deg noe.]
[Vil du høre?]
[Amir?]
[Det er meg.]
[Jeg vet.]
[Om to dager, kl 14.]
[På Four Seasons Hotel i Ramallah.]
[Og Walid får leve.]
[Det skal han.]
[Og dere flyr meg til Paris?]
[Hvis Walid kommer.]
[Og hvis ikke?]
[Vi tar oss av deg.]
[Jeg er redd.]
[Husk at om 48 timer er du en fri kvinne.]
[Ha det.]
[Ha det, Shirin.]
[Ta denne, skatten min.]
[Ta vare på deg selv, gutten min.]
[Hold motet oppe, og broren din vil kunne hjelpe deg.]
[Det får du se.]
[Ikke vær redd, mamma.]
[Det er bare midlertidig.]
Nei, det er det ikke.]
[Jeg lover deg. Vi skal oppdra vår sønn sammen.]
[Ikke gå, Samir.]
[-Så, så.] [-Bli hos oss, elskede.]
[-La meg gå.] [-Samir...]
[Samir!]
[Ikke vær redd, kjære.]
[De er ikke etter ham. Han kommer tilbake.]
[Han kommer ikke tilbake.]
[Jeg føler det på meg!]
[-Hvem er det?] [-Meg. Lukk opp!]
[-Er du alene?] [-Ja.]
[Min kjære bror, du kom trygt fram.]
[Hva er det? Fortell.]
[Det svinet oppsøkte meg.]
[Doron!]
[Når da?]
[Jeg var på markedet med Marwa. Han truet oss.]
[Allah, tilgi oss våre synder.]
[-Jeg vil flykte til Jordan, Nidal.] [-Ved Allah, jeg skal drepe ham.]
[-Hørte du hva jeg sa?] [-Ja, greit.]
[Jeg vil ta med Marwa til Jordan.]
[Jeg mener det.]
[-Hjelper du oss?] [-Klart det, som du vil.]
[Abu Seif, vår helt. Fred være med deg, kriger.]
[Med deg være fred. Hvordan står det til, Abu Hazem?]
[Lovet være Allah den allmektige.]
[Har ikke sett deg siden kampen i Yarmouk.]
[Vi hører mye om deg her.]
[-Takket være allmektig Allah.] [-Velsigne deg.]
[Hva med det vi diskuterte?]
[Vi har vår mann i Nazareth. Jeg sendte deg adressen hans sist.]
[Nidal, folk her forventer en aksjon fra din hånd,]
[at du gjør noe på våre vegne.]
[Jeg ryddet undercover-lederen av veien.]
[Det er ikke det vi trenger. Du vet hvem vi er.]
[En slik mulighet byr seg bare én gang.]
[Min fars venner gir ikke mer støtte,]
[så jeg har knapt med midler.]
[På tide å bryte med dem.]
[Jeg vet det.]
[Jeg tror på deg, Abu Seif.]
[Ingen før deg har våget å heise IS sin fane i Palestina.]
[Med Allahs hjelp vil jeg ikke skuffe deg.]
[Du må seire, Abu Seif!]
[-Farvel.] [-Fred være med deg.]
RAMALLAH, BYDELEN AL-MASYOUN
Oppdraget består i å ta Walid.
Han er Vestbreddens største terrorist, og sto bak drapet på Boaz.
Steve og Sagi, dere er forkledd som palestinske trafikkkonstabler.
Avihai, Nurit og Doron, dere går av foran hotellet, deler dere,
og venter på leveransen.
Kan du stole på henne?
Vi stoler ikke på noen. I tilfelle bakhold,
skyter dere alle, henne inkludert.
[-Hvor er du?] [-Like foran hotellet.]
[Jeg venter på deg.]
[Ikke la ham være hos meg for lenge. Jeg er redd.]
[Jeg forstår. Men det går bra. Snart er alt over.]
[-Hva gjør jeg med telefonen?] [-Kvitt deg med SIM-kortet.]
[-Hvordan vil du vite hvor jeg er?] [-Vi ser alt.]
[Ha det.]
Hun gikk forbi oss.
["Skyggen" er her.]
Bra. Da er ikke Walid langt unna.
Hold dere klare.
Bil nærmer seg.
[-Hopp inn.] [-Hvem er du?]
[Walid sendte meg. Hopp inn.]
-De tar henne inn i en drosje, Eli. -Kan du se Walid?
Nei, er ikke å se.
Da blir drosjen målet. Mist den ikke av syne.
["Skyggen" følger med oss.]
-Er du sikker? [-Ikke helt.]
Tar du deg av ham?
[Ja, så klart.]
Avihai, sett deg i bilen.
Ikke mist dem av syne.
-Lykke til. -Kjør!
[-Hvor kjenner jeg deg fra?] [-Husker du meg ikke?]
[-Skulle jeg det?] [-Bli med meg, så får du se.]
[Du var på sykehuset!]
-Nurit, hva er status? -Alt klart. Få meg vekk.
[Hvor kjører du meg? Svar meg!]
[Det får du se.]
Ligg tett innpå, men unngå å bli sett.
Til venstre, sving til venstre.
Eli, han svinger inn på torget.
Jeg ser det. Ikke kjør etter, hold avstand.
Men jeg ser ikke henne mer.
Doron, ikke foreta deg noe før vi har full identifikasjon.
Identifisert noen, sett noe?
-Hvor er de? -Vi ser ikke noe.
De kjørte, jeg ser ingenting.
[Walid!]
[Hva er det?]
[Walid?!]
[-Walid!] [-Nidal fortalte det.]
Tekst: Martin Bjørlo