Så, så...
Så...
Er du sulten?
Så, så. Far laver en flaske.
Lad os lave en flaske.
Hvad?
Så...
[ARABISK] [Bashar!]
[Far.]
[Hvad laver du her?]
[Du får os alle i problemer!]
Shira? Shira?
-Hvad er der? -Tag hende, og luk døren. Indtrængning.
Bliv indendørs!
Elhai, Elhai, se.
EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Det er ikke den knægt, du trænede, hvad?
Det ville han aldrig gøre.
Han trænger ind på en bosættelse med en kniv, og skriver:
["Regn ikke med, at de, der blev dræbt..." og alt det lort,]
sender området i højeste beredskab og forsvinder.
Det var for showest skyld.
Så fortæl hæren, at det bare var et show.
Han er søn af en Hamas-aktivist. Du kender Jihad Hamdan.
Jeg har trænet ham i seks måneder. Han er et barn, ikke en shahid.
-Jeg pressede ham ud i det. -Seriøst, Doron,
du gav ham ikke kniven i hånden. Hvad har det med dig at gøre?
Jeg mener det, slå det ud af hovedet.
[-Det er min!] [-Hayfa, stop.]
[Vær stille, og lad dem gøre deres job.]
[-Nej, Hayfa!] [-Um Bashar, kom.]
Hej.
Luk mig ikke ude, Avihai. Jeg kender det ansigt.
Jeg får helt sikkert sparket.
Så er der mere hjemmetid. Det er da ikke så slemt, hvad?
Du kan gøre terrassen færdig, taget skal ordnes,
og Libby og Guy mangler en chauffør, ikke?
Det skal nok gå.
Jeg stoler på Eli, Gabi, enheden og dig.
Det skal nok gå.
Undskyld mig.
-Lad mig tale med dem. -De er lige kommet.
-Lad mig om det. -Vi stod hinanden nær.
Hvis hun ved noget, fortæller hun mig det.
-Jeg går med ind. -Okay.
[Hvor er nøglen?]
[Det beklager jeg.]
[Um Bashar, jeg er ked af, at du er blevet slæbt herned.]
[-Vi gør det kort, det lover jeg.] [-Du har dræbt min eneste søn.]
[Han er ikke død, og han dør ikke, det garantrer jeg.]
[-Men hvis du ved noget...] [-Ti stille, og hør efter!]
[Min mand sad i fængsel i 20 år. 20 år!]
[Da han blev løsladt, lagde han hadet og volden bag sig.]
[Min søn er god, har altid holdt sig ude af problemer. Og hvor er de nu?]
[Hvorfor? Hvorfor?]
[Bashar elskede dig. Han så dig som en ven.]
[Hvorfor løj du for ham?! Hvorfor?!]
[Jeg beder dig. Jeg ved ikke, hvem du virkelig er,]
[men lad dem ikke dræbe ham. Jeg beder dig!]
[Vi vil gøre alt, hvad vi kan, men du må hjælpe os.]
[Jihad talte med Nasser i går aftes, og tog derefter af sted.]
[Jeg spurgte: "Hvorhen?"]
[Men han sagde intet, han så mig ikke engang i øjnene.]
HEBRON
["Du er sendt ud med sandheden, med et godt budskab og en advarsel.]
[Du stilles ikke til regnskab for dem, der hører til i helvedesilden.]
[Hverken jøderne eller de kristne vil være tilfredse med dig,]
[så længe du ikke følger deres tro."]
[Den Almægtige Gud havde ret.]
[-Gud nåde ham.] [-Tak skal du have.]
[-Må sorgen ikke tynge dig.] [-Velsign dig.]
[-Sid ned.] [-Tak.]
[Abu Jihad, giv ham lidt vand.]
[Abu Fauzi, jeg sværger ved Gud, jeg behandlede din bror med respekt.]
[Havde det været en anden, havde jeg ikke gidet tale med ham.]
[Det ved jeg, Abu Mohammed.]
[-Det er min bror og jeg klar over.] [-Jeg talte til ham som en bror.]
[Som fader til fader.]
[-Det ved jeg.] [-Men han hører ikke efter.]
[Nej, tværtimod.]
[Min bror og jeg forstår situationen, men tingene er ude af kontrol.]
[Bashar er kun et barn. Han er ikke ansvarlig for sine beslutninger.]
[Du har ret.]
[-Men hør...] [-Han kan ikke undslippe sin straf.]
[Han kan ikke gemme sig.]
[Er det forstået?]
[-Ja.] [-Godt.]
[Klart og tydeligt, Abu Mohammed.]
[Han har koste mig min søn, Fauzi.]
[-Tror du, at jeg kan lægge det bag mig?] [-Tys...]
[Du forstår mig, ikke sandt?]
[Hent drengen, så vi kan afslutte det her.]
[Helt sikkert, Abu Mohammed.]
[Safaa. Safaa!]
[-Hvem er du?] [-Bashars ven. Ved du, hvor han er?]
[-Nei, vi har ikke kontakt.] [-Jeg ved, at han var her i går aftes.]
[Ja, men jeg blev advaret om ikke at tale med ham.]
[Vidste du, at han planlagde et angreb?]
[Heldigvis kom ingen til skade. Vi må finde ham, inden IDF gør det]
[eller Hamas. De er også ude efter ham.]
Tror du ikke, at jeg ved, hvem du er? Skrid!
[-Har han ringet i dag?] [-Gå væk!]
[Hjælp mig. Jeg forsøger at redde ham.]
[Han vil hellere dø end at få din hjælp.]
Det er ude af mine hænder. Han er ikke længere kollaboratør,
-han terrorist nu, jeg beklager. -Kan du finde ham eller ej?
Nej, han er offline og har adfærd som en eftersøgt.
Du forstår vel godt, at han ikke er topprioritet lige nu.
-Den er feset ind, tak. -Hvis han ringer til nogen, kan vi se det.
-Det er alt, jeg kan gøre. -Det er forstået, mange tak!
Fandens også...
Jeg talte med efterforskerne. Ignorer den unge, okay?
Han vil prikke til dig, men Bentzi er chef. Jeg kender ham, han er fed.
Bare fortæl det, som det var, nøjagtigt som det skete,
og tag ikke skylden for det. Er det forstået?
Avihai?
Er det forstået?
Vi er alle 100% bag dig. Bare fortæl dem, hvad de vil høre,
og så smutter de igen. Er du med?
Godt så.
[Hvor er vi?]
[Vi er i sikkerhed her.]
[Far...]
[Jeg er så ked af alt det her.]
[Jeg vidste ikke, hvad jeg skulle gøre.]
[Ingen troede på mig.]
[Ikke engang dig.]
[Så du tænkte, at løsningen var at dræbe jøder og få dem til at dræbe dig?]
[Hvad ville det gavne?]
[Det ville blot gøre det af med os.]
[Du ville have gjort det samme.]
[Indrøm det.]
[Det var faktisk det, du gjorde.]
[Jeg lod ikke Shin Bet komme ind i vores hjem.]
[Han trænede mig, far, fatter du det? Han trænede mig.]
[Jeg havde ingen andre end ham!]
[Var du der?]
[-Nej, det var du ikke.] [-Trænede han dig?]
[Det én stor løgn, søn. Den møghund udnyttede dig.]
[Far.]
[Har du fortalt onkel Nasser, at vi er her?!]
[Hvorfor gjorde du det?!]
[-Han dræber mig som hævn for Fauzi!] [-Slap af, Bashar, han er din onkel!]
[-Hvordan går det?] [-Okay.]
[-Klarer I den?] [-Vi er okay.]
[Bashar er derovre.]
[Jeg udfører angrebet.]
[-Lad os tale privat.] [-Kom her.]
[Vi har ikke andet valg end at dræbe jøden.]
[Nej, bror. Jeg kan ikke, det vil jeg ikke, Nasser.]
[Hør, min søn er død. Jeg har intet at miste.]
[-Okay.] [-Okay.]
[Her, tag den her.]
[Pas på jer selv, dig og Bashar.]
[Bare rolig, bror. Jeg kontakter dig.]
[Bashar!]
[-Lad mig være i fred!] [-De opdager os!]
[-Er du vanvittig?!] [-Hvad er I ude på? Du skal ikke lyve!]
[Hvorfor opfører du dig som et barn?!]
[Kom med mig.]
[Kom med mig!]
På dette tidspunkt var de allerede inde i bygningen.
-Sagi Tzur og Doron Kabilio. -De var netop trængt ind.
-Før eller efter skyderiet? -Et sekund senere.
Jeg så dem på den sydvendte tagterrasse.
Men der blev slet ikke affyret skud derfra.
Vores styrker burde slet ikke have været der.
Hvorfor spurgte du ikke om lov til at skyde?
Hvorfor?
Mit team var på jorden. Jeg opdagede en fare, givetvis en snigskytte.
På det tidspunkt havde jeg ét sekund til at reagere,
mens jeg tog højde for rækkevidden, fremdriften, vindhastigheden, målet,
vejrtrækningen, affyre skuddet og ramme målet.
-Ét enkelt sekund. -Okay, lad mig spørge om dette:
Maj 2009. Hændelsen i Nablus.
Du skød en palæstinensisk tilskuer,
-som holdt en legetøjspistol. -Korrekt.
To år senere, marts 2011 i Hebron,
-vinduet over en købmandsbutik. -Bager.
-Undskyld? -Hun åbnede et vindue over et bageri.
Seks måneder senere, kan du huske
-hændelsen i Silwad, hvor en dreng... -Jeg husker dem alle.
-Vil du vide, hvad han havde på? -Ser du problemet?
Ved I, hvad vores arbejde går ud på?
Det er ikke øvelser på træningsbanen.
Ved I, hvordan det er, når 100 personer prøver at dræbe ens team?
Hundrede personer klædt i civilt.
Det er ikke en slagmark, men et mareridt.
Mit team afhænger af mig.
De ved, at jeg sidder deroppe og beskytter dem,
og derfor skal jeg reagere hurtigt.
Hvad hvis du begår en fejl?
Jeg har begået masser,
og jeg må leve med dem til mine dages ende.
Okay, lad os starte forfra.
Har han været der længe?
De rister ham godt og grundigt.
Nå?
-Hvordan gik det? -De skiderikker har tværet ham ud.
Skal du have noget, Avihai?
Hent et håndklæde, vi tager et brusebad.
-Hvad sagde du til dem? -Lad ham være, Eli.
-Bare sandheden, Eli. -Sandheden?!
De spurgte efter 11 år gamle aktionsrapporter!
De taler om psykologisk evaluering! Pludselig plaprer du løs!
-For helvede! -Lad ham være, Eli!
Han flipper bare ud, brormand. Jeg taler med ham.
[Rolig nu, ingen hast.]
[Tænk, at jeg står op.]
[Hvor har du lært arabisk fra?]
[Min far er fra Libanon,]
[og min mor er fra Egypten. De mødtes på halvvejen.]
[-Hvor er du fra?] [-Ras al-Amud.]
[-Virkelig? Hvilken familie?] [-Familien Abed Rabu.]
[-Kender du den?] [-Selvfølgelig. Det er en stor familie.]
[-Du har slægtninge i Jordan, ikke?] [-Hvor ved du alt det fra?]
[Jeg arbejder for kommunen. Jeg kender alle.]
[For kommunen? Jeg fik at vide, at du var blevet skudt.]
[Hvem skyder en kommunalt ansat?]
[Skulle du få brug for noget fra Social- og Indenrigsministeriet,]
[-så har jeg forbindelser.] [Tak, Gabi.]
[-Ikke mere.] [-Bare lidt til.]
[-Ikke mere.] [-Lidt til.]
[Fanden tage dig...]
-Endnu en nat på Hilton? -Ja, brormand.
Jeg har shampoo, tandpasta og et håndklæde med til dig.
-Du er en kammerat, tak. -Jeg er blevet tjenestepige.
-Hvad er der? -Det skide forhør.
Avihai har gravet sig ned i et hul.
-Han elsker at pine sig selv. Elsker det. -Han er langt ude.
Nå, men, Hila er her. Hun gennemgår vores databaser,
-så fis ikke rundt i underhyler. -Bare rolig.
Jeg vil smutte igen, brormand.
Sig, hvis du mangler noget, okay?
-Tak for sagerne, brormand. -Selv tak.
-Jeg elsker dig, mand. -I lige måde.
-Kør forsigtigt, og fald ikke i søvn. -Okay.
Hey.
-Er det overarbejde? -Niks, jeg er her for hyggens skyld.
Hvad laver du her så sent?
Altså... jeg bor her.
-Seriøst? -Det er midlertidigt.
Hvis du er kommet for at spørge om Bashar, så...
intet nyt. Han ved vist, at vi aflytter ham.
-Hvad med Hani? -Intet.
Sociopaten ved, hvordan man undgår dronerne.
Han er aldrig udenfor over et minut.
Men vi taber ikke modet, vel?
Vi skal nok finde ham.
Jeg smutter ind igen. Godnat.
Skal vi tage en drink?
Inviterer du mig ud?
Det kunne du lide, hvad?
Dengang havde enhver Hamas-leder et tre-etagers hus,
et arsenal i kælderen, hovedkvarteret i stuen
og soveværelserne på øverste etage.
Hani havde et sådant palæ. Den smukkeste ejendom i Jabalya.
Indtil 2008 bombede IDF ikke deres huse,
men proceduren blev ændret under Gazakrigen.
Under Operation Protective Edge var jeg en ung, ivrig kontornusser,
og Hani Al Jabari var mit primære mål.
Han havde mange israelske liv på samvittigheden.
Han affyrede raketter mod børnehaver. Vi kaldte ham "dødens engel."
Jeg får pludselig at vide, at hvis han er hjemme, skal huset bombes.
Den 7. august informer min kilde mig om, at han er hjemme.
Hans to koner,
fem børn mellem 5 og 15 år,
et par livvagter, nogle slægtninge og Hani.
Jeg kontakter chefen, der ringer til operationsrummet,
som ringer til forsvarsministeren, som ringer og spørger mig: "Er det bekræftet?"
Så går det op for mig, at de faktisk skal til at bombe huset
med alle kvinderne, børnene og bedstemødrene.
Og han var der slet ikke.
Syv familiemedlemmer døde på stedet,
mens Hani overlevede.
Vi opdagde, at han havde en flugttunnel under huset.
To måneder senere væltede grusomhederne ned over os:
terrorangreb, dødsfald, alt sammen Hanis værk.
Jeg var med til alle begravelserne.
Til hver og en.
Havde I gjort det af med ham, havde en anden taget hans plads.
-Det gør de altid. -Sagen er bare, at man altid tænker,
at nu er det måske slut.
Måske kan denne specifikke lorteperson ikke erstattes.
BASHAR
Det er Bashar.
[Hvor er du? Hvorfor trængte du ind? Er du sindssyg?]
[På grund af dig, din møghund! Havde jeg andet valg?!]
[-Hør, Bashar, fortæl mig, hvor du er.] [-Hør på mig.]
Hani Al Jabari er her på Vestbredden. Min far og onkel]
[-vil sende mig hen til ham.] [-Det vil vi hindre, Bashar.]
[Min far og onkel mødtes og planlagde det.]
[Min far siger, at det vil skabe fred, men Hani vil sikkert dræbe mig.]
[-Hvor skal I mødes?] [-I Al-Aroub.]
[-Hans mænd henter mig der.] [-Hvor præcis?]
[Doron, lov mig ikke at skade min far.]
[Det lover jeg. Hvor i Al Aroub?]
[På gaden Al-Amin.]
[I morgen formiddag kl. 11.]
[Vi vil være der. Ingen vil skade dig, du har mit ord.]
[Kom alene, okay? Ingen soldater.]
[Bliver der skyderi, dræber de mig.]
[Bashar, min ven, bare rolig, vi får dig ud af det.]
[Bashar?]
[-Bashar, hørte du mig?] [-Ja.]
[Mit batteri er ved at dø, jeg lægger på nu.]
[Alt vel, Bashar?]
[Alt er godt.]
-Nå? -Vi tager ind i Al-Aroub og får ham ud.
-Det er en fælde. -Nej, jeg kender ham.
Gu' gør du røv. Han har overrasket dig før.
Jeg lovede at være der.
-Og? -Når Hanis mænd kommer, arresterer vi dem.
Hvis vi arresterer dem, slår det fejl. Hani har spejdere ude.
Han vil vide, at hans mænd er fanget, og skulle de sladre,
-vil han være pist væk. -Hvad foreslår du?
Vi kender Bashars placering.
Doron mødes med ham før opsamling, sætter en GPS på ham,
de kører hen til Hani, og så har vi hans lokation.
-Og hvad så? -Så tager vi dem.
Er du sindssyg?!
Tænk over det, Gabi.
Hani Al Jabari, leder af Hamas' militærfløj, på vores grund.
Den mulighed får vi aldrig igen.
-Vil du slå Bashar ihjel?! -Hun har ret.
-Hvordan det? -Vi må ikke fejle.
Jeg gav ham mit ord. Hvad skal jeg sige?!
-At jeg ombestemte mig?! -Du siger intet.
Doron, blodsudgydelserne vil fortsætte, så længe Hani er aktiv.
Han stopper ikke. Vi har intet valg.
Hvad er der galt med jer?!
Godkendt.
Og smut så.
Doron...
[Jeg er ked af udviklingen.]
[Det er jeg også.]
[Du ved, at vi ikke har andet valg.]
[Det er den eneste måde at redde dig ud af det her.]
[Det ved jeg.]
[Gud være med dig, bror.]
FLYGTNINGELEJREN AL-AROUB NORD FOR HEBRON
[Jeg er klar.]
[Klar.]
Bashar tror, at Doron er kommet alene, så alle forholder sig i ro.
Når han har fået GPS'en, vil dronen lede os direkte til Hani.
-Modtaget? -Modtaget.
-Vi har et mobilsignal. -Få det op.
Hør efter. Bashar nærmer sig via en gyde fra øst.
Han er et minut væk, Doron.
-Zoom ind. -Jeg kan ikke identificere ham.
Steve, Sagi, få ham identificeret.
Sagi, kan du se ham?
[-Jeg ser ham.] -Tredive sekunder fra dig.
[Han går væk.]
Pis, det er ikke ham.
Eli, det er ikke Bashar.
[-Nasser, hvor er Bashar?] [-Fandens også!]
[Nasser, hvor er Bashar?]
[Du svigtede Bashar. Jeg slutter det nu.]
[Hey, hey, Nasser, ro på.]
Eli, få alle væk. Han har sprængbælte på.
Ryd området.
[Sprængbælte! Sprængbælte!]
[-Det er okay.] [-Få dem væk herfra!]
[-Hør på mig...] [-Få dem væk herfra!]
-Sagi, væk derfra! -Eli, jeg tager ham!
Steve, gå væk, og ryd området!
[Hør her, hør her, kig på mig.]
[Jeg er din ven. Det ved du, at jeg er.]
[Du er ikke min ven, du dræbte min søn.]
[Undskyld.]
[Undskyld?]
[Det er or sent... "Abu Fadi."]
Sagi, Sagi!
Hvad skete der? Hvad sker der?! Steve!
Kan nogen fortælle mig, hvad der skete?!
Doron, modtager du?
Er alle okay?
Nasser er død. Vi skal have en bomberydder.
[Hvad er der?]
[-Vi kan ikke blive her, min søn.] [-Hvorfor ikke?]
[-Op med dig, min søn.] [-Far, hvad er der?]
[Hvorhen, far? Hvad er der?]
[Din onkel Nasser...]
[Abu Fadi er stadig i live.]
[De vil lede efter os her.]
[Kom, min søn.]
[Hvorhen, far?]
[-Kør til Hebron.] [-Hvorfor Hebron?]
[Har du og onkel Nasser besluttet, hvad næste skridt er?]
[Det er ligegyldigt nu. Jeg kender folk i Hebron.]
[Men Nasser fejlede. Hvis vi tager til Hebron, vil Hani lede efter os der.]
[-Far, er der en plan?] [-Så er det godt, Bashar! Hold så op!]
[Hold ind til siden, jeg har brug for at tænke.]
[Far, far.]
[Far.]
-Lad os gå den vej. -Fedt, så tager vi den sti.
Bare du ikke falder igen.
Hjælp mig lige.
Så går vi.
Tekster af: Phoebus A. D. Moreleón