Så, så...
Rolig...
Er du sulten?
Rolig nå. Pappa skal varme flasken til deg.
Rolig, snart skal du få flaske.
Hva..?
Rolig...
ARABISK [Bashar!]
[Pappa.]
[Hva gjør du her?]
[Du skaffer oss trøbbel!]
Shira?
-Hva er det? -Ta henne og lukk døra. Infiltrasjon.
Hold dere innendørs!
Elhai, se!
EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Ikke lenger gutten du trente, hva?
Han ville aldri gjort det.
Men han infiltrerer en bosetting med kniv, og skriver:
"Se ikke på de som falt i Guds navn som døde," bla bla,
holder området i alarmberedskap, og forsvinner.
Det er bare på show.
Si det til hæren: "Det var bare på show."
Faren er Hamas-aktivist. Du vet, Jihad Hamdan.
Jeg har trent ham et halvt år. Han er en gutt, ikke en helt.
-Vi drev ham til dette. Eller jeg. -Hør, Doron.
Du tvang ham ikke til noe. Hva har du med saken å gjøre?
Det er ikke din skyld, slå den tanken fra deg.
[-Det er min!] [-Hayfa, ro deg ned.]
[La dem gjøre jobben deres.]
-Slutt, Hayfa! -Um Bashar, da gikk vi.
Hei.
Avihai, ikke hold meg utenfor. Jeg kjenner det fjeset.
De kaster meg ut.
Da får du mer tid hjemme. Ikke så dumt, eller?
Du kan gjøre ferdig terrassen, reparere taket,
ungene trenger en sjåfør, så...
Det ordner seg.
Eli og Gabi og teamet trenger deg.
Det ordner seg.
Unnskyld.
-La meg prate med dem. -De kom nettopp inn.
-La meg gjøre jobben min. -Jeg var som familie.
Vet hun noe, forteller hun det til meg.
-Jeg blir iallfall med inn. -Ok.
Har du nøkkelen?
[Unnskyld.]
[Um Bashar, beklager du måtte komme hit.]
[-Dette tar ikke lang tid.] [-Jeg har én sønn, og dere drepte ham.]
[Han er ikke død, og kommer heller ikke til å dø.]
[-Men vet du noe...] [-Hør på meg for en gangs skyld!]
[Min mann satt 20 år i fengsel. 20 år!]
[Da han slapp ut, la han hat og vold bak seg.]
[Min sønn har aldri vært i trøbbel. Og hvor er de nå?]
[Hvorfor? Hvorfor?]
[Bashar var glad i deg, så på deg som en venn.]
[Hvorfor løy du for ham?!]
[Jeg vet ikke lenger hvem du er,]
[men ikke la dem drepe ham. Vær så snill!]
[Vi gjør alt hva vi kan, men du må hjelpe oss.]
[I går kveld snakket Jihad med Nasser. Så gikk han ut.]
[Jeg spurte: "Hvor skal du?"]
[Men han ville ikke si noe eller møte blikket mitt.]
HEBRON
["Vi har sendt deg med sannheten, som en forkynner og en advarer."]
["Og du skal ikke spørres om helvetes beboere."]
["Aldri vil jødene eller de kristne bli fornøyd med deg]
[før du følger deres religion."]
[Herren hadde rett.]
[-Måtte Gud se i nåde til ham.] [-Takk.]
[-Måtte du aldri kjenne sorg.] [-Velsigne deg.]
[-Sett deg.] [-Takk.]
[Abu Jihad, gi ham litt vann.]
[Abu Fauzi, jeg sverger på at jeg behandlet din bror med respekt.]
[Hadde det vært en annen, hadde jeg ikke brydd meg.]
[Det vet jeg, Abu Mohammed.]
[-Både jeg og min bror vet det.] [-Jeg snakket til ham som en bror.]
[Som far til en far.]
[-Jeg vet.] [-Men han vil ikke høre.]
[Nei, tvert imot.]
[Min bor og jeg forstår situasjonen, men ting gikk litt for langt.]
[Hør her. Bashar er en unggutt, han er ikke ansvarlig for noe.]
[Du har rett.]
[-Men hør...] [-Han kan ikke unnslippe straff.]
[Han kan ikke skjule seg.]
[Er det klart?]
[-Ja.] [-Bra.]
[Helt klart, Abu Mohammed.]
[Han kostet meg min sønn.]
[-Tror du jeg kan glemme det?] [-Hysj...]
[Abu Fauzi, du forstår meg, ikke sant?]
[Før gutten til meg, så vi kan få en slutt på dette.]
[Ja visst, Abu Mohammed.]
[Safaa. Safaa!]
[-Hvem er du?] [-En venn av Bashar. Vet du hvor han er?]
[-Nei, vi har ikke kontakt.] [-Men han var her i går kveld.]
[Ja, men jeg ble advart mot å snakke til ham.]
[Visste du han planla et angrep?]
[Ingen ble skadet. Men du må hjelpe meg finne ham før hæren gjør det.]
[Eller Hamas. De er også etter ham.]
[Jeg vet nok hvem du er. Forsvinn!]
[-Har han ringt i dag?] [-Gå din vei!]
[Hjelp meg heller. Jeg prøver å redde ham.]
[Heller dø enn å få hjelp fra deg.]
Det er ikke lenger opp til meg. Han er ingen kollaboratør mer.
-Men en terrorist. -Kan du lokalisere ham, ja eller nei?
Nei, han gikk i dekning som en ettersøkt person.
Og han er ikke topp prioritet for oss akkurat nå.
-Skjønner. -Ringer han noen, ser vi det.
-Mer kan jeg ikke gjøre. -Greit. Takk!
Faen heller...
Jeg traff granskerne. Ikke bry deg om den yngste.
Han vil prøve seg, men Bentzi er sjefen. Han er en grei fyr.
Bare fortell nøyaktig hva som skjedde.
Ikke påta deg skyld for noe. Forstått?
Avihai?
Forstått?
Vi støtter deg fullt ut. Bare si det de ønsker å høre,
så er vi kvitt dem. Forstår du?
Da går vi inn.
[Hvor er vi?]
[Her er vi trygge.]
[Far...]
[Jeg er lei for alt dette.]
[Jeg fant ikke på noe annet.]
[Ingen trodde meg.]
[Selv ikke du.]
[Så løsningen var å drepe jøder slik at de kan drepe deg?]
[Hva skulle det tjene til?]
[Det vil bare ramme oss.]
[Du hadde gjort det samme.]
[Bare innrøm det.]
[For det var nettopp det du gjorde.]
[Jeg slapp ikke Shin Bet-folk inn i vårt hjem.]
[Han trente meg, pappa. Skjønner du ikke det?]
[Jeg hadde ingen andre.]
[Var du der, kanskje?]
[-Nei, du var ikke der.] [-Så han trente deg?]
[Det er løgn. Han brukte deg.]
[Far...]
[Fortalte du onkel Nasser hvor vi var?]
[Hvorfor la ham komme?]
[-Han dreper meg for å hevne Fauzi!] [-Ro deg ned, han er onkelen din!]
[-Står til?] [-Bra nok.]
[-Alt bra med dere?] [-Vi klarer oss.]
[Bashar er her borte.]
[Jeg utfører angrepet.]
[-La oss snakke under fire øyne.] [-Kom.]
[Vi er nødt til å drepe jøden.]
[Nei, bror. Det er jeg ikke med på, Nasser.]
[Hør. Sønnen min er død. Jeg har ingenting å miste.]
[-Ja vel.] [-Ja vel.]
[Her, du tar denne.]
[Pass på dere selv.]
[Ikke vær redd, bror. Jeg tar kontakt.]
[Bashar!]
[-La meg være!] [-De vil se oss!]
[-Er du gal?] [-Hva driver dere to med? Og ikke lyv!]
[Hvorfor oppfører du deg så barnslig?]
[Bli med meg.]
[Bli med meg!]
På det tidspunktet er de allerede inne i bygningen.
-Sag Tzur og Doron Kablio. -De har nettopp gått inn.
-Før eller etter skyteepisoden? -Et sekund etter.
Jeg så dem på balkongen på sørsiden.
Men det ble ikke skutt fra den vinkelen.
Våre styrker skulle ikke vært der heller.
Hvorfor ba du ikke om klarsignal?
Hvorfor?
Teamet var på bakken. Jeg så noe, trolig en snikskytter.
Jeg hadde ett sekund til å reagere.
Til å vurdere avstand, fart, vindstyrke, til å sikte,
puste ut, avfyre kulen og treffe målet.
-Ett lite sekund. -La oss se på noe annet:
Mai 2009. Hendelsen i Nablus.
Du skjøt en palestinsk sivilist
-som holdt en lekepistol. -Stemmer.
To år senere, mars 2011, i Hebron.
-Vinduet over en matbutikk. -Bakeri.
-Unnskyld? -Hun åpnet et vindu over bakeriet.
Seks måneder senere: Husker du hendelsen
-i Silwad, hvor en gutt... -Jeg husker alt.
-Skal jeg beskrive ham? -Her har vi opplagt et problem?
Hva tror dere egentlig vi driver med?
Dette er ikke simulerte øvelser.
Vi kan stå overfor hundre personer som prøver å drepe teamet vårt.
Hundre personer, alle i sivil.
Det er ikke en kamp, det er et mareritt.
Teamet stoler på meg.
De vet jeg er der til å beskytte dem.
Det innebærer å reagere raskt.
Hva om du gjør en feil?
Jeg har gjort mange feil.
Og jeg bærer dem med meg resten av livet.
La oss ta det en gang til.
Så lenge det tar.
De skikkelig griller ham.
Nå?
-Hvordan gikk det? -Svina kjørte ham hardt.
Kan jeg hente noe til deg, Avihai?
Gi ham et håndkle, så går vi i dusjen.
-Hva sa du til dem? -La ham være, Eli.
-Bare sannheten, Eli. -Sannheten?!
De ba om 11 år gamle rapporter!
De foretar en psykologisk vurdering! Så nå kan du plutselig prate?
-Fytti helvete! -La ham være, Eli!
Han er bare litt på tuppa. Jeg skal snakke med ham.
[Ta det pent og rolig.]
[Kan knapt tro at jeg står på beina.]
[Hvor har du lært arabisk?]
[Far er fra Libanon.]
[Og mor fra Egypt. De møttes på halvveien.]
[-Hvor er du fra?] [-Ras al-Amud.]
[-Er det sant? Hvilken familie?] [-Abed Rabu-familien.]
[-Kjenner du dem?] [-Så klart. Det er en stor familie.]
[-Og du har slektninger i Jordan?] [-Hvordan vet du alt dette?]
[Jeg jobber i kommunen, så jeg kjenner alle.]
[I kommunen? Jeg hørte du ble beskutt.]
[Hvem skyter på en i kommunen?]
[Trenger du noe fra innenriks- ministeriet eller trygdetjenesten,]
[-så har jeg kontakter.] [-Takk, Gabi.]
[-Nok nå.] [-Bare litt til.]
[-Det holder nå.] [-Jo, bare litt.]
[Pokker ta deg...]
-Enda en natt på Hilton? -Ja, kompis.
Tok med litt toalettsaker og et håndkle.
-Takk skal du ha. -Jeg jobber nå som værelsespike.
-Hva er det? -Den fordømte granskingen.
Avihai kjørte seg helt i grøfta.
-Han elsker å straffe seg selv. -Han har et problem.
Hila er her. Hun sjekker databasene våre.
-Så ikke sprad omkring i underbukse. -Ta det med ro.
Jeg får vel dra hjem.
Si fra om du trenger noe mer.
-Takk for dette. -Helt i orden.
-Glad i deg, kompis. -Jeg også.
-Ikke sovne bak rattet, nå. -Den er grei.
Hei.
-Jobber du overtid? -Nei, jeg koser meg.
Hva gjør du her så sent?
Jo, jeg... Jeg bor her.
-Seriøst? -Sånn midlertidig.
Det er ikke noe nytt om Bashar...
Han innså vel telefonen blir sporet.
-Og Hani? -Ingenting.
Den sosiopaten vet å unngå droner.
Er aldri utendørs lenge.
Men vi mister ikke håpet.
Vi skal finne ham.
Jeg får gå inn igjen. God natt.
Skal vi ta en drink?
Ber du meg på date?
Ikke bli innbilsk nå.
Den gang bodde alle Hamas-ledere i treetasjes villaer.
Våpenlager i kjelleren, HK i mellometasjen,
soverom i tredje.
Hani hadde en slik villa. Flotteste eiendommen i Jabalya.
Fram til 2008 bombet ikke hæren husene deres.
Men det endret seg under Operation Cast Lead.
Under en slik operasjon var jeg en ivrig ung desk-operatør,
og Hani Al Jabari var mitt mål nummer én.
Han sto bak flere dusin israeleres død.
Han avfyrte raketter mot førskoler. Vi kalte ham "dødsengelen".
Så en dag blir det sagt at om vi får tips om at han er hjemme, bomber vi huset.
7. august sier en informant at Hani er hjemme.
Hans to koner,
fem barn i alderen 5 til 15,
noen livvakter, slektninger og Hani.
Jeg ringer ledelsen, som ringer operativ avdeling,
som ringer forsvarsministeren, som ringer meg: "Er det bekreftet?"
Og det går opp for meg at de vil bombe huset
med kvinner, barn og bestemor.
Mens han ikke var hjemme.
Sju familiemedlemmer døde,
mens Hani selv overlevde.
Senere oppdaget vi det fantes en tunnel under huset.
To måneder etter fulgte en bølge av terror.
Terroristangrep, drap... Alt sammen Hanis verk.
Jeg gikk i begravelsene.
Hver eneste én.
Hadde vi tatt ham, hadde bare en annen tatt over.
-Som alltid. -Likevel tenker man:
Kanskje det nå tar slutt.
Kanskje akkurat denne jævelen var uerstattelig.
BASHAR
Det er Bashar.
[Hvor er du? Hvorfor gikk du inn i bosettingen?]
[På grunn av deg, ditt svin! Jeg hadde ikke noe valg!]
[-Hør, Bashar. Hvor er du?] [-Nei, nå skal du høre etter.]
[Hani Al Jabari er på Vestbredden. Far og onkel]
[-vil føre meg til ham.] [-Det lar vi ikke skje.]
[Far og onkel møttes for å avtale det.]
[Far sier de vil slutte fred, men Hani vil sikkert drepe meg.]
[-Hvor skal dere møtes?] [-I Al-Aroub.]
[-De henter meg der.] [-Nøyaktig hvor?]
[Doron, lov meg ikke å gjøre far noe.]
[Jeg lover. Hvor i Al Aroub?]
[Al-Amin-gaten.]
[I morgen kl 11.]
[Vi kommer. Ingen vil bli skadet, det lover jeg.]
[Kom alene. Ikke ha med soldater.]
[Blir det skyting, dreper de meg.]
[Ikke vær redd, kompis. Vi skal få deg ut av dette.]
[Bashar?]
[-Bashar, hørte du meg?] [-Ja.]
[Jeg har ikke mer batteri, jeg må legge på.]
[Alt i orden, Bashar?]
[Ja da, alt i orden.]
-Nå? -Vi går inn i Al-Aroub og får ham ut.
-Det er en felle. -Nei, jeg kjenner ham.
Ja, særlig. Han har overrasket deg før.
Jeg lovet å hjelpe ham.
-Og? -Når Hanis folk kommer, pågriper vi dem.
Gjør vi det, vil vi mislykkes. Hani har sikkert vaktposter.
Han blir informert om de pågripes, og selv om de oppgir hvor han er,
-er han vekk før vi tar ham. -Hva foreslår du?
Vi vet hvor Bashar er.
Doron kan treffe ham først og feste en GPS på ham.
Så drar de til Hani og vi kan lokalisere ham.
-Og så? -Så gjør vi slutt på dem.
Har du mistet forstanden?
Gabi, hør her.
Hani Al Jabari, leder av Hamas' militære fløy, befinner seg her.
En slik sjanse får vi aldri igjen.
-Vil dere drepe Bashar? -Hun har rett.
-Hvordan da? -Dette må lykkes.
Jeg lovte å hjelpe ham. Hva sier jeg nå?
-At jeg ombestemte meg? -Ikke si noe.
Så lenge Hani forblir aktiv, vil det bli spilt mer blod.
Han vil fortsette. Så vi har ikke noe valg.
Hva er i veien med dere?
Godkjent.
Stikk, nå.
Doron...
[Jeg er lei for dette.]
[Jeg også.]
Vi har ikke noe valg.
[Bare slik kan vi få en slutt på det, og renvaske navnet ditt.]
[Ja, jeg vet.]
[Måtte Gud være med deg.]
AL-AROUB FLYKTNINGELEIR NORD FOR HEBRON
[Jeg er klar.]
[Klar.]
Bashar tror Doron kom alene, så alle skritt må godkjennes.
Når vi har festet GPS-en på ham, vil en drone følge ham til Hani.
-Mottatt? -Mottatt.
-Vi har et mobilsignal. -Hent det opp.
Bashar nærmer seg fra øst gjennom et smug.
Han er ett minutt unna.
-Zoom inn. -Kan ikke identifisere ham.
Steve, Sagi, vi må identifisere ham.
Sagi, får du sett noe?
[-Jeg ser ham.] -30 sekunder unna deg.
Han går vekk igjen.
Pokker. Det er ikke ham.
Eli, det er ikke Bashar.
[-Nasser, hvor er Bashar?] [-Helvete!]
[Nasser, hvor er Bashar?]
[Du skuffet Bashar. Jeg vil få en slutt på det.]
[Nasser, ta det med ro!]
Eli, få folk unna. Han har et bombebelte.
Få alle unna.
[Bombebelte!]
[-Alt vil ordne seg.] [-Få dem unna!]
[-Hør på meg...] [-Få dem unna!]
-Sagi, kom deg vekk! -Eli, jeg tar ham!
Steve, gå unna og få alle vekk!
[Hør, se på meg.]
[Jeg er din venn, det vet du.]
[Du er ikke min venn. Du drepte sønnen min.]
[Jeg beklager.]
[Beklager..?]
[For sent... "Abu Fadi".]
Sagi, Sagi!
Hva skjedde? Steve!
Forteller noen hva som skjedde?!
Doron, mottatt?
Ble noen skadet?
Nasser er død. Vi trenger et bombeteam.
[Hva er det?]
[-Vi kan ikke bli her.] [-Hvorfor ikke?]
[-Reis deg, gutt. Vi må vekk.] [-Hva har skjedd?]
[Hvor skal vi dra? Hva skjedde?]
[Onkel Nasser er...]
[Abu Fadi er i live.]
[De vil lete etter oss her.]
[Vi må vekk, sønn.]
[Hvor skal vi dra?]
[-Kjør til Hebron.] [-Hvorfor dra dit?]
[Tenkte du og onkel Nasser på hva som blir neste trekk?]
[Spiller ingen rolle nå. Jeg kjenner folk i Hebron.]
[Men Nasser mislyktes. Drar vi til Hebron, vil Hani komme etter oss.]
[-Jeg spør, har du en plan?] [-Kutt ut, Bashar! Kutt ut!]
[Stans her litt, jeg vil tenke.]
[Pappa, pappa.]
[Pappa!]
-Vi går den veien. -Ok, vi følger stien.
Nå må du ikke falle, da.
Hjelper du meg?
Kom, så går vi.
Tekster: Martin Bjørlo