[ARABISKA] [Okej, det räcker.]
[Jag vet ju inte var hon är!]
[Jag frågar en sista gång. Var är flickan?]
[Jag har inte henne. De förde henne nån annanstans.]
[Gör vad ni vill.]
[Han vill dö som en martyr. Vi hjälper honom.]
[Okej, kom igen.]
[Sluta!]
[Jag vet inget!]
Doron, det kommer meddelanden till Yunis telefon hela tiden.
["Snälla, svara. Ingen svarar och jag är orolig."]
[Det räcker.]
[Vem oroar sig för dig?]
[Hallå, Yunis? Var är min pappa? Är han okej?]
[Yunis, varför svarar du inte?]
[Vad har hänt? Var är min pappa?]
[Snälla Yunis, svara. Jag är så orolig.]
[-Hallå?] [-Det här är Abu Kassam.]
[Din pappa mår bra, oroa dig inte. Ring upp honom senare.]
[Låt min dotter vara.]
[Låt min dotter vara!]
EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Det är omöjligt, Eli. Hans fem barn dödades år 2014.
Jag kan deras namn.
-En av dem hette Dunya. -Ja, den äldsta.
Hon lever. Han har gömt henne.
Vi vet var hon bor. Vi såg Yusuf hämta henne.
Bry er inte om det. Ni ska hem nu.
Publicera att vi har evakuerats. Då vinner vi tid.
Tid till vadå? Vad pratar du om?
Han kommer att samarbeta nu. Vi kan hitta Yaara.
Eli, lyssna på mig.
Jag är lika förkrossad som du och jag lovar
att vi tids nog ska göra upp med de jävlarna.
Men nu ska ni hem.
Du lovade. Sluta nu, Eli!
Det är inte upp till dig. Hani al-Jabari
är vår mest värdefulla tillgång nånsin. Du fattar inte.
Jag vet precis hur värdefull han är! Vi hörs senare!
Ta dem.
Till höger!
Hoppa in!
Ni kan åka. Vi är inte klara här.
Luftbefälhavaren här. Har jag tillstånd att lämna teamet?
Luftbefälhavaren,
evakuera bara familjen. Teamet stannar kvar. Uppfattat?
-Teamet åker in till stan igen. -Okej.
Håll koll på dem och säg till när de kommunicerar.
De är i dina händer, Hila. Vaka över dem.
Visa data från det senaste dygnet.
GABI
Gabi, vad är det?
Kan vi träffas?
Gabi, berätta vad det är.
Doron är okej.
Kan du följa med till Hagit?
Hagit?
[Hej Bashar!]
Kom.
[Stig på.]
Sitt ner.
Bättre här.
Mer bekvämt och säkert.
Bra. Sitt.
Skulle de faktiskt rädda mig?
Jag vet inte...
Jag borde inte ha sagt det. Jag var arg. Förlåt.
Och vad händer nu? Åker de hem till Israel?
Jag tror det.
Snälla, gråt inte, Yaara.
-Sätt dig. -Snälla Bashar!
Snälla, jag står inte ut längre!
Snälla, jag vill åka hem!
Bashar!
Snälla!
[Var är han? Är han okej?]
[Judarna invaderade sjukhuset. Han är skadad, men okej.]
[-Han ville träffa dig.] [-Jag kommer.]
[Kan Jibril följa med?]
[Helst inte. Där finns många döda.]
[-Vad sa ni att ni hette?] [-Dunya, vi har inte tid.]
[-Han vill träffa dig snarast.] [-Varför skickade han er?]
[Mamma?]
[Jibril, oroa dig inte. Gå in på ditt rum igen, älskling.]
Shh...
Ner med vapnen. Jag följer med er.
Jag lämnar pojken här.
[Shada, jag är strax tillbaka.]
Är du okej?
Vill du ha en uppdatering?
De har plockat upp Hanis dotter och är på väg till Rafah.
De säger att de kanske vet var Yaara är.
-Var då? -Hos Abu Samahadana, inne i bostaden.
-Hur ska de ta sig in? -Jag vet inte.
Men Eli säger att om de har Hanis dotter, så samarbetar han.
Vi samlar all information vi har om bostaden.
Jag svär på
att om jag nånsin hittar en ny partner,
så blir det en kvinna.
Var är resten av dem? Följde de inte med honom? Eli, Doron...
-Var är de? -Fortfarande i fält.
-Operationen är inte över. -Är de kvar?
Jösses, begravningen...
Med alla befäl, blommor och falska lovtal...
Han avskydde alla formaliteter.
Jag tror att vi skippar det. Vi ordnar nåt litet och privat.
Bara för familjen.
Så hade han velat ha det.
Sen blir det en samling för enheten, en militär tillställning.
De sätter upp en minnestavla och jag måste dit på självständighetsdagen
med barnen...
-Var är de? -Det är okej.
-Vad händer? -De blir hämtade av dina föräldrar.
De är på väg hit. Allt är ordnat.
-Har ni pratat med hans föräldrar? -De vet.
-Varför släppte jag iväg honom? -Vännen...
Jag kunde ha sagt: "Åk inte, älskling."
Om jag hade sett ledsen ut, så hade han stannat hemma.
När han råkade döda soldaten
blev jag glad.
Inte glad, men lättad
över att han äntligen skulle lämna enheten
och vara hemma hos mig och barnen.
Nej...
Min älskade...
[Vad ska de göra nu, pappa?]
[Oroa dig inte.]
[Ingen kommer att skada dig så länge jag lever.]
[Jag samarbetar med dem. Shh...]
[Jag hjälper dem, så att de kan hämta flickan och sticka.]
[Snälla pappa, hjälp dem inte.]
[Det kvittar om de gör mig illa. De kan göra som de vill. Än sen!]
[Det är som det är.]
[Vi väntar och litar på Gud. Det är mitt beslut.]
[-Snälla, nej...] [-Hallå!]
[-Förstår du?] [-Hör du mig?]
[-Du är mitt allt.] [-Sluta!]
[-Nej!] [-Det räcker!]
[-Pappa!] [-Nej!]
[Snälla pappa, låt bli!]
[Pappa, nej!]
[Nej, pappa.]
Kan vi ge dem tillgång?
-Vi har en satellitsignal. -Plocka fram den.
-Ja? -Skickar ni
-luftfoton på bostaden? -Doron, den är befäst
med strukturer ovan och under marknivå,
vaktposter på murarna, kameror, vapen och ammunition.
Han är ingen vanlig efterlyst person.
-Vi fixar det, Hila. -Dessutom,
om de vet att ni har Hani al-Jabari, tar ni er inte ens förbi entrén.
-Skicka allt ni har, okej? -Vänta lite. Michal?
Ett ögonblick.
Hör på, Doron.
Jag är verkligen ledsen.
Visst, vi pratar om det när jag är tillbaka. Hej då.
Saknade du det här?
-Ni verkar ha rustat för krig. -Vi hade bråttom.
-Vi slängde bara ner allt. -Vi kommer nog att behöva allt.
-Vad är det? -Inget.
Nej, Steve. Har du nåt problem?
-Glöm det. -Gäller det vad som hände?
Sluta nu.
-Kom igen, hörni! -Ut med språket!
-Sluta! -Du skulle bara veta!
-Tyst, Steve! Inte nu! -Jag har mycket att säga!
-Säg det, då! -Inte nu! Vad är det med er?
Vad är det med er två? Kom igen!
Allt är lugnt. Sätt igång. Vi har mycket att göra.
En konvoj rör sig norrut mellan Et Taiyiba och Rafah.
-Mot den egyptiska gränsen. -Helvete!
Det ser ut som ett vakttorn. Hon förvaras nog inte där.
-Hon är säkert på en övervåning. -Då blir det ännu mer komplicerat.
-Hon måste föras till oss. -Med minst en flyktväg.
Det här området är bra. Ser ut som ett öppet fält.
Okej, kolla det när ni patrullerar.
Vad händer?
De för henne kanske till Sinai.
-De jävlarna. -När då?
Vi är osäkra, men de förbereder sig i Egypten,
så ni bör nog inte vänta till i kväll.
Uppfattat.
Det är jävligt komplicerat,
men klanen vet inte vad som väntar.
Sagi, du och jag går in först.
När de har henne, inleder ni ett stort luftanfall.
Vi vägleder dem genom Abasan al-Zaira
-om de lyckas. -Det gör de.
Även om ni måste förstöra hus, moskéer och skolor,
så gör ni allt som krävs.
Vi håller en väg öppen.
Rekognoseringsenheten är redo.
Evakueringsfordon måste stå redo.
Fixa en luftvärnsrobot. Säg till när allt är klart.
Teamet är på plats.
Okej, gör er redo. Nu är det dags.
Två vakter vid grinden, två på taket, och kameror.
Två bemannade poster på framsidan,
kameror och två fordon längst norrut.
Uppfattat.
[Jag hoppas att du är en bra skådespelare, Abu Mohammed.]
[Om du misslyckas, så kommer din dotter till sina syskon.]
[Uppfattat?]
[Följ med.]
Vi sticker nu. Gör er redo.
[Öppna grinden.]
[-Öppna grinden.] [-Vem är du? Vad vill du?]
[Ta en ordentlig titt. Vet du inte vem det är?]
[Kom närmare. Hämta Abu Samahadana.]
[Hälsa att Hani al-Jabari vill prata.]
[-Gör det.] [-Okej.]
[Öppna grinden.]
Var på er vakt. Vi går in.
[-Vem bestämmer här?] [-Jag.]
[Du vet väl vem jag är?]
[Vi har ont om tid.]
[Jag vet att gisslan är här och det vet judarna också.]
[Hämta Abu Ibrahim. Jag förklarar för honom.]
[Snabba på. Och lägg ner vapnen.]
[Hämta Abu Ibrahim.]
[-Frid vare med dig, Abu Mohammed.] [-Och med dig, Abu Ibrahim.]
[Lyssna ordentligt.]
[Judarna är i Gaza och de vet att du har flickan.]
[De kan planera en invasion.]
[Enligt mina män fångade israelerna dig.]
[-Men nu står du här.] [-Det är sant.]
[Sionisterna attackerade vår kommandocentral i går kväll.]
[Vi gjorde slut på dem,]
[men de måste ha skickat in flera team.]
[Soldaterna och jag lyckades fly.]
[Hör på, Abu Ibrahim, för din egen skull.]
[Hämta flickan. Hon är säkrare med oss.]
[Jaså?]
[Hon är nog säkrare med oss.]
[I fjol försökte du själv invadera det här stället med dina män]
[och du misslyckades.]
[Har du inte sett drönarna över Rafah hela dagen?]
[Har du inte hört lufträderna? Vi ligger i krig sedan i går.]
[Abu Ibrahim, lyssna på mig. Hämta henne]
[innan det är försent.]
[Nej.]
[Jag behåller henne.]
[Ta med dig dina beväpnade män och stick innan jag dödar er!]
[Vill du det?]
[För all del, men jag ser till att hela Rafah-divisionen]
[invaderar din herrgård och dödar allihop,]
[inklusive din fru och dina barn. Allihop!]
[Tror du inte på mig?]
[Tror du inte att jag gör det?]
[Minns du Ibn Taymiyyah-moskén? Gör du det?]
[Bra.]
[Då ber jag dig en sista gång...]
[Hämta henne.]
[-Ni hörde.] [-Abu Ibrahim...]
[Hämta henne, nu.]
[Följ med mig. Kom igen.]
-Sluta! [-Kom igen!]
-Bort från mig! [-Vi ska sticka!]
[-Vad händer?] [-Vi överlämnar henne till Abu Mohammed.]
[Han blev ju bortförd från Shifa-sjukhuset i går kväll.]
[Vadå? Han är där nere med Samir.]
[Jag skulle hämta gisslan.]
[De väntar på mig.]
[-Jag tar med henne.] [-Varsågod.]
Kom.
Oroa dig inte. Stanna hos mig, så händer inget med dig. Okej?
Lita på mig.
Allt blir bra. [Kom.]
Gå.
[Vad är det?]
[Varför är han obeväpnad?]
[När är han nånsin obeväpnad?]
[Det är judarna, din idiot!]
[-Vadå?] [-Jag sticker.]
[-Samir måste döda dem, nu!] [-Okej.]
[Kom.]
[De beväpnade männen är judar.]
[Döda dem.]
[Släpp vapnet!]
[-Jag, en kollaboratör?] -Nu, Nurit!
[Ut med dig.]
[Kom igen!]
Kör!
[-Kalla mig för det igen, om du vågar!] [-Ner på knä!]
[-Upprepa det!] [-Ner på knä!]
[-Ingen säger så till Abu Mohammed!] [-Rör dig inte, sa jag!]
[De dödar oss allihop!]
Kom igen!
Gå runt!
Eli!
Sagi!
Nurit, stanna hos honom. Fortsätt trycka!
Sagi...
[Det är okej.]
[Var är flickan?]
[-Göm dig.] -Kom.
Bashar och Yaara rymmer från norra sidan. Återvänd till bilen.
Sagi...
Sagi!
Din idiot! Kom hit.
-Upp med dig. -Helvete!
Titta på mig.
Upp med dig.
[Helvete!]
Fan också! Sitt ner på golvet! Sitt ner!
-Helvete... -Nurit, hur går det?
Ingen fara, jag fixar det.
Gasa! Ligg nära honom!
Han får inte komma undan!
Så de tänker ta dig ifrån mig?
Ingen kommer att ta dig ifrån mig! Vi ska till Egypten.
Vi ska dit tillsammans.
Släpp mig!
-Hon hoppade ut! -Täck mig!
Stanna!
Vänta!
Du...
Du! Jag heter Doron och jag är israel.
Jag ska ta med dig hem.
Allt är okej.
Det är okej.
Jag har henne. Kom hit.
Ge eld! Nu!
Kom hit! Sitt ner!
Jag har henne!
Gabi, vi har Yaara.
Okej. Eli, jag skickar koordinater.
De vet inget än, men det exploderar snart.
-Vi håller koll, men var förberedda. -Uppfattat.
Är du okej?
-Är vi i Gaza? -Ja, men vi är snart hemma.
Det är okej.
Fortsätt framåt. Sväng till vänster om 100 meter.
-Helvete. -Helvete.
-Vad är det? -Fan också...
För helvete!
Vad är det?
-Bilen gick sönder. -Fan också.
Gabi, bilen gick sönder. Den tog mycket stryk.
Det sprider sig inom Hamas. De måste snabba på.
Eli, stanna i bilen. Vi hittar ett alternativ.
Uppfattat.
Det är okej, oroa dig inte.
Det finns en plantage 400 meter österut.
Ta er dit till fots.
Hamas patrullerar där, så var uppmärksamma.
Vi skickar en styrka som möter er från nordöst.
-Det är snårigt, så var försiktiga. -Uppfattat.
-Kan du gå? -Bättre än du.
Kom. Vi fortsätter till fots.
Undertexter: Sofia Andersson