‏תכף מגיעים, אחי. תחזיק מעמד.
‏אחי, תחזיק מעמד.
‏הם נכנסו למטעים. אין קשר עין.
‏שבי.
‏תנוחו רגע. ‏אני רוצה לבדוק מאיפה אנחנו נכנסים.
‏אתה בסדר?
‏יערה, את מגיעה הביתה. ‏אנחנו לוקחים אותך הביתה.
‏היי, את בסדר?
‏אתה בסדר, אחי? תסתכל עליי, אתה בסדר?
‏קודקוד מ-300, קבל, ‏אנחנו מתקדמים לעבר הכוח.
‏ישראלים. ‏-ישראלים.
‏היי, תרדי.
‏תוריד את הבגדים שלך.
‏תורידו את הנשק.
‏עצור.
‏היי. ‏-ישראלים.
‏לא לירות. ‏-לא לזהם, לא לירות.
‏חבר'ה, לא לירות. ‏-צבא, לא לירות.
‏לא לירות.
‏שגיא, בוא. קח אותו. בוא.
‏קודקוד, כאן 1-א'. חברנו אליהם. הם איתנו.
‏יש! ‏-יש!
‏קודקוד, קבל, עברנו את הגדר.
‏68, קבל, ‏כוחות הצלה חוברים אליכם. כל הכבוד.
‏תודה.
‏בשאר, בני.
‏לאן לקחו אותה?
‏אתה הבאת את הישראלים?
‏תקשיב לי, בני,
‏תקשיב לי. ‏-אתה הבאת את הציונים לפה או לא?
‏אתה חייב להבין אותי.
‏הבת שלי הייתה בידיים שלהם.
‏נשבע לך באללה שלא הייתה לי ברירה.
‏לא הייתה לי...
‏בשאר.
‏- סדרה מקורית של NETFLIX -
‏בוא, אחי, בוא.
‏היא שואלת עליך. היא יודעת שאתה פה.
‏שנייה, תכף.
‏בוא, אני איתך. אני לא זז ממך, אל תדאג.
‏תספר לה מה היה שם, מה...
‏היית איתו. היא צריכה לדעת.
‏אני לא מסוגל.
‏אני איתך, הכול טוב.
‏הכול טוב, נשמה.
‏תבוא מחר?
‏כן. ‏-תדבר איתה.
‏לך תנוח, הכול בסדר.
‏אני מצטערת, מותק שלי.
‏אני כל כך מצטערת.
‏אני פה.
‏עליי.
‏הילדים ניחשו איך שנכנסתם. ‏אני לא יודעת איך אפילו.
‏עידו ישב מול החדשות, לא זז.
‏כל פעם שאמרו משהו על עזה הוא אמר: ‏הוא שם, נכון?
‏ואני אמרתי: לא, מה פתאום? וזה. נראה לכם?
‏היית צריך לשמוע מה הלך כאן ‏כשהודיעו שהיא בישראל.
‏עידו עשה סלטות בכל הבית.
‏וואו... כל המדינה הייתה בשיגעון.
‏לא, זה היה מטורף, דורון.
‏אללה ירחם על אבא שלך.
‏הוא בטח לא תיאר לעצמו שהוא ייקבר בעזה.
‏הוא תמיד חשב עליכם.
‏תמיד חשב על המשפחה שלו,
‏על האחים שלו האסירים.
‏בוא, בני. צריכים להתחיל. בוא.
‏אני רוצה שתבוא לחיות אצלנו.
‏ממחר אם אתה רוצה,
‏אתה יכול ללכת להירשם ל"התנגדות", לנוח'בה,
‏הם בטח יקבלו אותך בשמחה,
‏אבל עכשיו אתה צריך לנוח.
‏תחשוב על עצמך.
‏תחשוב מה אבא שלך היה רוצה.
‏בוא, יקירי, בוא.
‏כמות השמועות וההשערות סביב מה שנראה
‏כאחד המבצעים הנועזים ביותר ‏בתולדות ישראל היא עצומה.
‏מה שאנחנו כן יכולים לספר ‏זה שלצערנו במהלך החילוץ
‏נהרג אחד הלוחמים מהכוח שפעל שם.
‏השם והדרגה שלו כרגע חסויים.
‏אנחנו כן יכולים לספר שהוא נשוי ‏ואב לשניים ממרכז הארץ.
‏הלו.
‏איפה אתה? אתה בדרך?
‏דורון?
‏דורון, אתה לא מתנתק ככה, אתה שומע?
‏אני אבוא אחר כך, גבי. ‏אני אבוא לבד אחרי שכל ה... ייגמר.
‏זה לא מתאים לך. מה עובר עליך?
‏אני לא מאמין, דורון, זו הלוויה של חבר שלך.
‏צא מעצמך, תלבש משהו ותגיע.
‏צריכים אותך, דורון, זה הצוות שלך.
‏גבי, אני מנתק, טוב?
‏תגיד להם שאני לא התעוררתי, ‏שאני מתאושש, אני לא יודע מה.
‏בחיאת, דורון, תבוא בשבילי. ‏אני צריך אותך לידי, הבנת?
‏אני מנתק, גבי. ביי. ‏-יא רבי.
‏אללה אכבר.
‏תעצימו את שמו של אללה. ‏-אללה אכבר.
‏אללה אכבר. ‏-אללה אכבר.
‏אשכרה גיבור לאומי עשו אותו.
‏רוצה לראות עוד משהו מעניין?
‏עמוד 5 למטה.
‏"גדודי עז א-דין אל-קסאם ‏מודיעים בצער על מותו אמש
‏של האני אל ג'עברי במשימת שהידים."
‏לא ייאמן.
‏אז מה, את יכולה לפרוש, לא?
‏שוקלת את זה.
‏טוב, יאללה, זזנו?
‏לא, יש לי ישיבת מטה תכף. ‏-איזה ישיבה? כולם בהלוויה, לא?
‏מפגרת. בואי, נו.
‏ברוח ובדם נפדה אותך, אקצא.
‏- ג'יהאד חמדאן -
‏אני מצטער שלא באתי.
‏היה לי קשה.
‏אני לא מאמין שנתתי לך למות.
‏בשביל מה? תגיד לי.
‏הרי בכל מקרה היו משחררים את הילדה,
‏אז בשביל מה?
‏אתה באת אחריי.
‏באת אחריי ואני לא הצלתי אותך.
‏סליחה.
‏אני מצטער.
‏הובאו היום למנוחות
‏עשרות חברי "ההתנגדות" ‏שנפלו שהידים בחאן יונס ורפיח
‏במהלך המערכה עם הכוחות של האויב הציוני.
‏מאות אלפים הגיעו להשתתף ‏בהלוויותיהם של השהידים הגיבורים
‏שחלקם חברים בתנועת חמאס
‏וחלקם חברים בגדודי חללי אל-אקצא ‏ובגדוד אבו עמאר ברפיח.
‏בתוך כך, שידרה היום טלוויזיית האויב ‏ריאיון עם הצעירה הישראלית
‏ששוחררה במהלך הפעולה הנפשעת
‏שביצעו כוחות האויב הסודיים ברצועת עזה.
‏בואו נצפה בו.
‏בעיקר חשבתי על אלעד ומה שקרה לו.
‏בטח הוא היה שם לבד ברחובות בעזה.
‏האנשים ששמרו עלינו נתנו לו למות שם לבד.
‏זה אנשים שלא אכפת להם מחיי אדם.
‏שלום, הייפא. מה שלומך?
‏מה אתה רוצה ממני?
‏את יודעת.
‏אמרתי לך, זה לא יקרה. תמשיך לחלום.
‏אבל למה? למה, הייפא?
‏אמא שלך יושבת עכשיו בתא בבית סוהר.
‏זה מקום בשביל אישה כמוה?
‏כלואה שם, שבע נשים בחדר אחד. ‏איזה מין חיים אלה?
‏אתה שטן.
‏היא יכולה לחזור היום הביתה.
‏מילה ממני, עד הצהריים היא תהיה בבית.
‏די, למה אתם עושים לנו את זה?
‏אין לכם רחמים?
‏כמה אכזריים ושפלים אתם יכולים להיות? כמה?
‏כמה שצריך.
‏אתמול קברתי לוחם שלי. אחיך בשאר הרג אותו.
‏ואני מבטיח לך, הייפא,
‏אני לא אירגע עד שאתפוס את בשאר בידיי.
‏הייפא,
‏תני לי לתאר לך תרחיש.
‏את ואמא שלך מתעוררות בבוקר.
‏מכינות יחד מקלובה או מלוח'ייה
‏ואז נוסעות למחסום.
‏יהיה לכן אישור לחצות לישראל ‏ומשם תיסעו לנפחא,
‏ואז אתן נכנסות לחצר של הכלא,
‏ובשאר שם, מחכה לכן.
‏אתן מחבקות אותו, מנשקות אותו,
‏ואז אתם יושבים לאכול יחד ולצחוק יחד.
‏כל מה שאת צריכה לעשות זה רק לדבר איתו,
‏להגיד לו להגיע לגדר ‏ולבקש לדבר עם קפטן איוב.
‏זה הכול.
‏אתה יכול לבקש עוד אלף פעם, ‏לשבור את לבי מיליון פעם,
‏אני לא אעזור לכם.
‏חשבת על מה שאמרתי לך?
‏אבא שלך היה מייעץ לך להקשיב לי.
‏חביבי, בשאר, אני מפחד עליך.
‏אני מבין, שייח',
‏לגמרי מבין.
‏חשבתי על כל מה שאמרת לי, אבל...
‏לא חשבת.
‏אתה רוצה נקמה, רוצה דם.
‏בשאר, אני רואה את זה בעיניים שלך.
‏כן, זה מה שאני רוצה.
‏אני גם יודע איך.
‏יודע מה, דוד?
‏אבו פאדי אמר לי פעם ‏שאני מתאגרף של נוקאאוט.
‏זו המכה המנצחת, שייח',
‏שאחריה היריב שלך כבר לא יוכל לקום.
‏הוא אמר לי: תספוג מכות,
‏תספוג.
‏תספוג עד שהיריב שלך יותש ‏ואז תיתן את המכה שתגמור אותו.
‏תיתן את הנוקאאוט.
‏אדוני השייח',
‏אני רוצה את ברכתך.
‏מה נשמע, פאהד? איך המשפחה?
‏בסדר, השבח לאל. איך אתה? איך הרגל?
‏הרגל בסדר,
‏אבל אתה יודע, הכאב פה.
‏איפה, באזור הלב? דיברת עם הרופאה?
‏סתם, זה החיים האלה.
‏אני עייף, פאהד. עייף מאוד.
‏העייפות הורסת את הגוף ‏והדאגה הורגת את הנפש.
‏אצלי שניהם לא במצב מי יודע מה.
‏לאט-לאט.
‏בסדר.
‏איך אבא שלך?
‏הוא עוד מחכה לאישור לנסוע לירדן?
‏לא, האמת, קיבל. ‏-וואלה.
‏כואב פה?
‏שנים הוא הגיש בקשות וחיכה.
‏כואב?
‏פתאום לפני שבוע מתקשרים אליו, האישור מוכן.
‏יא אללה, מדהים. פלאי הביורוקרטיה, אה?
‏תגיד לו שתהיה לו נסיעה טובה.
‏הוא בטח ישמח לראות את הנכדים שלו.
‏בטח.
‏יאללה, עבודה.
‏היי, הגעתם לטלפון של הילה.
‏אני לא זמינה. תשאירו הודעות קצרות.
‏תודה באמת שאתה חוזר אליי.
‏נשיא המדינה רוצה להעניק לכם את העיטור,
‏ראש השירות רוצה ללחוץ לכם את היד,
‏יערה תהיה שם עם המשפחה שלה,
‏כולם רק רוצים להגיד לך תודה,
‏אז תספוג ותשתוק. ‏-בסדר.
‏אני יכול לשאול אותך שאלה אחת?
‏דורון, עשיתם משהו מדהים, בלתי אפשרי.
‏כל המדינה גאה בכם.
‏אתה יכול לפרגן לעצמך שנייה, באמת.
‏אנחנו איבדנו את אביחי.
‏אני איבדתי את אביחי. ‏-להפך.
‏עשית הכול והוא ידע את זה.
‏זה גם מה שחגית רוצה להגיד לך.
‏אולי תלך אליה כבר?
‏בסדר, מחר אני אעשה את זה.
‏תגיד, איפה הילה? ‏-בדסק, איפה היא תהיה?
‏עובדת משמרות כפולות. כל עזה... ‏-על הרגליים, אני יודע.
‏תגיד לה שאני מחפש אותה בבקשה, בסדר? ‏-בסדר.
‏תכף אני בועט אותה בחזרה הביתה שתנוח קצת, ‏תיקח אוויר.
‏מה יהיה בסוף,
‏הא, בוס?
‏יהיה טוב.
‏דורון.
‏שמעתי שכל עזה על הרגליים.
‏אתה לא מבין.
‏ישיבות מטה מבוקר עד ערב, הערכות מצב.
‏אתם השארתם שם כזה בלגן.
‏דמיינתי שאני בשבי של החמאס עשר, עשרים שנה.
‏חקירות, עינויים.
‏לא רואה אותך,
‏לא את הילדים שלי.
‏רציתי להציל אותו.
‏בסוף יערה לא הייתה שם.
‏מה עם חגית?
‏שניסע אליה יחד?
‏תגידי,
‏הייתה אינדיקציה שהיא תהיה שם, נכון?
‏זה מה שחשבנו,
‏אבל עזוב.
‏החזרתם אותה, שזה דבר מדהים.
‏אתה לא מבין באיזה טירוף הם עכשיו בזרוע.
‏כאוס מוחלט.
‏אני לא מבין, היא הייתה אמורה להיות שם ‏או לא הייתה אמורה להיות שם?
‏אז אני אומרת, הרכז שלי נתן אינדיקציה.
‏שמה? ‏-שמזיזים אותה.
‏היא יום קודם הייתה ברפיח.
‏זה נראה לי הגיוני שיעבירו אותה חזרה לשיפא.
‏אז אני לא מבין,
‏זה אינדיקציה שלך או של הרכז שלך?
‏די, נו, מה זה התשאול הזה עכשיו?
‏היא הייתה אמורה להיות שם
‏או לא הייתה אמורה להיות שם בבית חולים?
‏מה אתה רוצה ממני, דורון?
‏היינו צריכים לקחת החלטה ‏בזמן אמת בתוך כל הלחץ והטירוף
‏ואתם שם על הקרקע, והאני שם ובשאר,
‏אז לקחתי החלטה.
‏סבבה.
‏לא, אתה לא מפיל את זה עליי עכשיו.
‏רצית לחזור לשם בדיוק כמוני. ‏שנינו רצינו להגיע אליה.
‏כן?
‏אני רציתי להגיע אליה, את רצית אותו.
‏ברור שרציתי להגיע אליו.
‏אתה יודע מה זה להביא את האני אל ג'עברי?
‏אתה מבין מה היינו מוציאים ממנו ‏אם הוא היה לנו בידיים?
‏אני מבין שאביחי מת.
‏אתה חושב שאני לא מבינה את זה?
‏זה התפקיד.
‏זאת היחידה, זה התפקיד שלקחת על עצמך.
‏זה המבצע הכי גדול שהיה בתולדות המדינה.
‏אתם הולכים לקבל על זה עיטור גבורה.
‏על הזין שלי העיטור גבורה.
‏את שיקרת לי, את שיקרת לגבי, ‏את שיקרת לכולם.
‏את זייפת אינדיקציה. ‏את אמרת לי שיערה תהיה שם.
‏ואתה?
‏אתה לא רצת אחרי בשאר ‏גם כשאלי אמר לך לחזור?
‏נכון או לא נכון?
‏שלא תעז להפיל את זה עליי כי אתה בדיוק, ‏אבל בדיוק כמוני.
‏אני כמוך? לי יש גבולות.
‏אני לא משקר ושולח אנשים למות.
‏אתה יכול לברוח ממני,
‏להיגעל, לקלל על מה שאתה רוצה,
‏אבל לאנשים כמונו אין כפרה, לא לי ולא לך.
‏ואם אתה חושב שמישהו אי פעם ‏יסלח לך על הדברים שאתה עשית,
‏אז אתה טועה.
‏נדמה שמדובר באחת מהפעולות המסוכנות ביותר
‏בהן היה מעורב כוח ישראלי בתחום הרצועה...
‏רגע.
‏אני יכולה לבוא בזמן אחר אם זה לא מתאים.
‏בואי כבר, יא מעצבנת אחת.
‏וואו.
‏בדיוק פיניתי לך כמה מגירות בארון.
‏בדיוק פינית לי כמה מגירות בארון. ‏-כן.
‏אתה קמצן.
‏אני קמצן? בדיוק עשיתי לך גם קניות.
‏עשית לי קניות? ‏-כן.
‏מה קנית לי?
‏קניתי לך את כל היוגורטים המעאפנים האלה ‏שאת אוהבת
‏עם מגנזיום, בלי מגנזיום,
‏בטעם של גרביים.
‏אל תהיה כוסית.
‏יא זבל אחת.
‏צריכים ללכת, לא?
‏ממש, ממש עוד מעט אבל.
‏שנערך בבית הנשיא בירושלים ‏הוענקו היום עיטורי גבורה...
‏כמה זה, אחי? יחד עם הפיצוחים.
‏85.
‏וואלה, צריך להיות מחופף על כל הראש
‏כדי לעשות את מה שהם עשו.
‏כמו כן הוענק עיטור גבורה ‏למשפחתו של הלוחם א'
‏שנהרג במהלך פעילות הכוח.
‏כן, אה?
‏מטורפים לגמרי.
‏תודה, יום טוב. ‏-ביי, יום טוב.
‏פעלו ברצועת עזה תחת אש ‏וזכו לעיטור הגבורה בגין מה שהוגדר
‏פעולה שחילצה את מדינת ישראל ‏ממלחמה רבתי מול חמאס בעזה.
‏כמו פוחלצים העמידו אותנו שם.
‏כמו בובות שעווה.
‏תגיד תודה שאתה לא צריך ‏לעשות את זה על עקבים.
‏לא מבין למה חתכנו אבל, אה?
‏ראיתם איזה קייטרינג דפקו שם?
‏סושי, מתוקים.
‏אני לא יודעת מה איתכם, ‏אני ממש סבבה עם ערק וגרעינים.
‏שונא ערק. קח, קח את זה.
‏איזה אירוע, אה?
‏אם אביחי היה פה...
‏אם אביחי היה פה, לא היה אירוע, אחי.
‏הבאנו לך שניים, מהטובים ביותר שיש לנו.
‏שלום עליכם. ‏-שלום וברכה.
‏שלום עליכם.
‏נשים את מבטחנו רק באללה.
‏אני מצטער שלא באתי.
‏היה לי קשה ו... עדיין. ‏-זה בסדר.
‏תספר לי מה היה.
‏הוא היה כזה גבר.
‏גם כשכל המערכות שלו קרסו ‏הוא ניסה להצחיק אותי.
‏הוא שאל אותי אם הוא יקבל גימ"לים כשנחזור.
‏מפגר.
‏אני לא האמנתי שאני לא אצליח להציל אותו.
‏הוא היה כזה חזק,
‏אבל אני לא הצלחתי.
‏ניסיתי, אני נשבע לך שניסיתי.
‏אני יודעת.
‏אני יודעת, דורון. סיפרו לי הכול.
‏אתה המשפחה שלנו, דורון.
‏אני יכול להיכנס לראות אותם?
‏ברור.
‏היי.
‏מה אתם עושים? ‏-כלום.
‏דורון, אתה יכול לספר לנו משהו? ‏-על מה?
‏לא משנה, תספר על מה שבא לך.
‏אתם יודעים שנסענו ליוון, אני ואבא?
‏היו לנו כמה ימי חופש והחלטנו לנסוע.
‏לקחת מטוס,
‏לא ידענו לאן אנחנו נוסעים, ‏מה, איפה ישנים, כלום.
‏לא תכננו כלום, רק שכרנו אופנועים ונסענו.
‏היה ממש כיף.
‏היה מדהים.
‏ואז הגיע הלילה ולא ידענו איפה לישון ‏כי לא תכננו כלום, כמובן.
‏ומצאנו איזה מין פיסת דשא כזאת,
‏הדלקנו מדורה, הבאנו בירות, ‏הבאנו גבינת פטה, הבאנו זיתים,
‏ופתאום אנחנו שומעים כל מיני רעשים.
‏נהמות, צווחות, צעקות.
‏אבא אומר: אני שומע אריות.
‏אמרתי לו: איזה אריות? ‏אנחנו ביוון, על מה אתה מדבר?
‏והוא אמר: זה אריות.
‏לא משנה, נרדמנו.
‏בבוקר אנחנו מתעוררים
‏ומולנו מלא אנשים מסתכלים עלינו.
‏מכוניות, אוטובוסים.
‏אני מסתכל למעלה, אני רואה שלט "גן חיות".
‏נרדמנו בפתח של גן חיות, אני ואבא.
‏וכולם מסתכלים עלינו.
‏כאילו אתם החיות.
‏חיות פרא.