Vi er nesten framme. Litt til bare.
Bare litt til.
De er på plantasjen. Ingen visuell kontakt.
Sett deg.
Ta en pause. Jeg ser etter en vei inn.
Alt i orden?
Yaraa, du skal hjem. Vi fører deg hjem igjen.
Er det bra med deg?
Går det bra? Se på meg.
Dette er enhet 300. Vi beveger oss mot våre styrker.
Israelske soldater. Nei, bli sittende.
Ta av deg uniformen.
Senk våpnene.
[ARABISK] [Stans! Stans!]
[-Stans!] -Vi er israelere!
Ikke skyt, ikke skyt!
-Ikke skyt! -Soldater, ikke skyt.
Ikke skyt, ikke skyt.
Sagi! Kom og hjelp ham.
Kommandør, 1A her. Vi har funnet dem.
Ja!
Kommandør, vi har krysset grensen.
Enhet 68, evakuering er på vei. Flott innsats!
Takk.
[Bashar, gutten min...]
[Hvor har de ført henne?]
[Var det du som førte israelerne hit?]
[Hør på meg, gutten min, hør på meg...]
[Var det du som førte sionistene hit? Ja eller nei.]
[Du må forstå meg. De hadde dattera mi.]
[Jeg hadde ikke noe valg.]
[Jeg hadde ikke...]
[Bashar.]
[Bashar... Bashar!]
EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Bli med inn, kompis.
Hun spør etter deg.
Hun vet du er her.
Jeg trenger et øyeblikk.
Jeg er ved din side, ikke vær redd.
Fortell hva som skjedde.
Du var der med ham. Hun vil gjerne vite.
Jeg klarer det ikke.
Jeg er her. Det er i orden.
Det er i orden, kompis.
Kom i morgen, snakk med henne da.
Gå og sov ut. Det er i orden.
Jeg er lei for det, kjære.
Jeg er så lei for det.
Jeg er her.
Jeg tar meg av det.
Ungene fikk en anelse
straks dere gikk inn der. Jeg vet ikke hvordan.
Ido satt klistret til tv-en og fulgte med på nyhetene.
Når de nevnte Gaza, sa han: "Han er der, ikke sant?"
Og jeg sa: "Nei da. Ikke vær dum."
Du skulle hørt jubelen da de sa hun var i Israel.
Ido hoppet opp og ned.
Hele landet kokte av begeistring.
Det var helt vilt, Doron.
[Måtte Gud se i nåde til din far.]
[Tenk at han skulle bli gravlagt i Gaza.]
[Du var alltid i tankene hans.]
[Han tenkte alltid på familien og på medfanger.]
[Kom, gutten min. Vi må begynne.]
[Jeg vil du skal komme til oss. Allerede i morgen, om du vil,]
[kan du slutte deg til motstandskjemperne.]
[De vil sikkert ta godt imot deg.]
[Men først du må hvile og tenke på deg selv.]
[Tenk på hva din far hadde villet.]
[Kom, gutten min.]
Den omtales som
en av Israels dristigste operasjoner.
Nå kan vi avsløre at under redningsaksjonen
mistet dessverre en i enheten livet.
Navn og grad er ennå ikke oppgitt.
Bare at han var gift, hadde to barn og var fra Israel.
GABI
-Hallo? -Er du på vei?
Doron, Doron. Ikke steng oss ute nå, ok?
Jeg går dit senere, Gabi. Alene, når det hele er over.
Dette ligner ikke deg.
Kom igjen, Doron. Din kamerat blir gravlagt.
Våkn opp. Få på deg tøyet og kom.
Vi trenger deg, Doron. Det er jo ditt team.
Gabi, nå legger jeg på. Si at jeg forsov meg,
må hvile ut, hva som helst.
For Guds skyld, Doron. Gjør det for min skyld. Jeg trenger deg der.
-Nå legger jeg på. Ha det. -Fanden ta deg!
[-Lovet være Gud!] [-Gud er stor!]
De gjør ham til nasjonal helt.
Vil du se noe annet interessant?
Nederst på side fem.
"Izz ad-Din al-Qassam-brigadene melder med sorg
at Hani Al Jabari døde under en shahid-aksjon."
Utrolig.
Så nå kan du vel gi deg?
Ja, kanskje.
Så skal vi...?
-Nei, jeg har et stabsmøte. -Nå? Alle er jo i begravelsen.
Ikke vær dum. Kom, nå.
[Med vår sjel og vårt blod skal vi forløse al-Aqsa!]
JIHAD HAMDAN
AVIHAI BEN-HAIM VELSIGNE DITT MINNE
Unnskyld at jeg ikke kom.
Det ble for vanskelig.
Jeg nekter å tro jeg lot deg dø.
Og hvorfor? Svar meg på det.
De hadde fått jenta fri uansett.
Så hvorfor?
Du ble med meg dit...
Du ble med meg, og jeg reddet deg ikke.
Jeg er lei for det.
Tilgi meg.
[Flere titalls motstandskjempere som døde som shahider]
[i kampen mot sionistenes styrker i Khan Yunis og Rafah,]
[ble stedt til hvile i dag.]
[En stor folkemengde deltok i begravelsene til våre helter,]
[blant dem medlemmer i Hamas,]
[al-Aqsas martyrbrigader og Abu Ammar-brigaden i Rafah.]
[Fiendens medier viste et intervju med den israelske jenta]
[som slapp fri i den grusomme aksjonen]
[fiendens etterretningsstyrker gjennomførte på Gaza-stripen.]
[Vi tar en titt.]
Jeg tenker på Elad, og hva som skjedde med ham.
Han må ha følt seg så alene i gatene i Gaza.
De som holdt oss fanget
lot ham dø alene.
De vet ikke hva menneskeverd er.
[Hallo, Hayfa. Står til?]
[Hva vil du meg?]
[Det vet du.]
[Jeg har sagt det vil aldri skje, så bare drøm videre.]
[Hvorfor det, Hayfa?]
[Din mor er i fengsel.]
[Er det et sted for en fin dame?]
[Å dele celle med seks andre kvinner, er det et liv?]
[Du er en Satan.]
[Hun kan få reise hjem i dag.]
[Ett ord fra meg, og hun er hjemme til lunsj.]
[Hold opp. Hvorfor er dere slik mot oss?]
[Har dere ingen nåde?]
[Hvor onde og avskyelige går det an å bli?]
[Akkurat så mye som trengs.]
[I går tok jeg avskjed med en soldat som ble drept av broren din.]
[Og tro meg, Hayfa, jeg vil ikke hvile før jeg har Bashar.]
[La meg beskrive et scenario for deg.]
[Du og moren din våkner en morgen.]
[Sammen tilbereder dere makluba eller mulukhiyah]
[og kjører til checkpointen.]
[Du har innreiseløyve til Israel, og kjører til Nafkha-fengslet.]
[Du går inn i fengselsgården,]
[og der står Bashar og venter på deg.]
[Du klemmer og kysser ham.]
[Så sitter dere der og spiser og ler sammen.]
[Alt du behøver gjøre, er å snakke med ham.]
[Be ham dra til grensen og spørre etter kaptein Ayub.]
[Det er alt.]
[Du kan spørre tusen ganger, knuse hjertet mitt en million ganger,]
[aldri vil jeg hjelpe deg!]
[Har du tenkt over tilbudet mitt?]
[Din far hadde bedt deg høre på meg.]
[Jeg er bekymret for deg.]
[Jeg forstår, sjeik. Jeg gjør det.]
[-Jeg har tenkt på det, men...] [-Nei, det har du ikke.]
[Du vil ha hevn, du vil se blod.]
[Jeg kan se det i blikket ditt.]
[Ja, jeg vil ha hevn.]
[Og vet hvordan jeg får den.]
[For vet du...]
[Abu Fadi kalte meg en knockout-bokser.]
[En knockout er det avgjørende slaget.]
[Der motstanderen ikke kan reise seg igjen.]
[Han sa til meg: "Fortsett å ta imot slag
[inntil du sliter ut motstanderen, så slår du ham ut med én punch."]
["En knockout."]
[Ærede sjeik...]
[Jeg vil ha din velsignelse.]
[Går det bra, Fahed? Alt bra med familien?]
[Bare bra, takk.] Og du? Hvordan er det med beinet?]
[Å, beinet er bra.]
[Men det gjør vondt her.]
[Hvor? Hjertet? Vet legen om det?]
[Livet er bare tøft.]
[Jeg er sliten, Fahed. Veldig sliten.]
[Utmattelse sliter ut kroppen og bekymringer sjelen.]
[Og jeg har begge.]
[Vi tar det pent.]
[Sånn.]
[Og faren din? Venter han ennå på utreiseløyve til Jordan?]
[-Nei, det har han nå.] [-Å, sier du det?]
[Gjør det vondt?]
[Han har søkt i årevis, uten hell.]
[Gjør det vondt?]
[Plutselig i forrige uke ringte de, det var innvilget.]
[Utrolig. Byråkratiets underlige veier, hva?]
[Ønsk ham god tur.]
[Han er nok glad for å få se barnebarna.]
[Det skal være sikkert.]
[Vel, vi setter i gang.]
Hei, det er Hila, jeg kan ikke svare nå.
Legg igjen beskjed.
Takk for at du ringer meg.
Presidenten vil tildele deg medalje,
Shin Bet-lederen vil hilse på deg,
Yaraa kommer med familien,
alle vil takke deg, så bare ta imot!
Greit. Kan jeg spørre deg om noe?
Doron, det dere gjorde var flott, nærmest umulig.
Hele landet er stolt av dere. Ta imot ros for en gangs skyld.
Vi mistet Avihai.
-Jeg mistet ham. -Nei, tvert imot.
Du gjorde alt du kunne, det vet du.
Det er også hva Hagit har å si til deg.
-Vil du ikke gå innom henne? -Jo, i morgen.
-Hvor er Hila? -På Gaza-desken, hvor ellers?
-Jobber doble skift. Folk i Gaza... -Er rasende.
-Sier du ifra jeg ringte? -Ok.
Jeg sender henne hjem, så hun får litt pause.
Hvor vil alt dette ende, tro?
[Det ordner seg. Det ordner seg.]
Doron...
Jeg hører folk i Gaza er rasende.
Det er bare fornavnet.
Stabsmøter dagen lang, vurderinger av situasjonen...
Dere lagde skikkelig kaos.
Jeg så for meg å sitte som Hamas-fange i 10-20 år.
Forhør, tortur...
Ikke få se deg, eller ungene.
Jeg ville redde jenta.
Så var ikke Yaraa der engang.
Hva med Hagit? Skal vi gå til henne sammen?
Si meg...
Dere hadde en indikasjon på at Yaraa var der?
Vi trodde det, men det er irrelevant nå.
Dere fikk henne hjem, det er helt utrolig.
Den militære fløyen fikk seg en kraftig støyt. Råder fullt kaos.
Framgikk det at hun var der, ja eller nei?
-Koordinatoren min ga en pekepinn. -På hva da?
På at hun var flyttet. Dagen før var hun i Rafah.
Jeg antok de førte henne til Shifa.
Trodde du, eller koordinatoren din?
Hva er dette for kryssforhør?
Framgikk det at hun var på sykehuset?
Hva vil du fra meg, Doron?
Vi måtte ta en avgjørelse midt i en kaotisk situasjon
mens dere var i feltet med Hani og Bashar.
-Og jeg tok en avgjørelse. -Ja vel.
Ikke legg skylden på meg.
Du var like ivrig som jeg. Vi ville begge redde henne.
Å ja? Jeg ville finne Yaraa. Og du Hani!
Selvfølgelig! Vet du hva det betyr å fange Hani Al Jabari?
Hva vi kunne fått ut av ham?
Jeg vet bare at Avihai er død.
Tror du ikke jeg vet det?
Slik er jobben, teamets oppgave, rollen du tok på deg.
Det var Israels største operasjon, dere får tapperhetsmedaljen.
Til pokker med medaljen!
Du løy for meg, for Gabi, for alle!
Du faket en indikasjon! Du sa Yaraa var der!
Og du? Du gikk etter Bashar selv om Eli ba deg slå retrett.
Gjorde du ikke det?
Så legg ikke skylden på meg, vi to er like.
Er vi det? Jeg har grenser. Og lyver ikke, eller sender folk i døden!
Du kan løpe din vei, føle avsky, skjelle meg ut, gjøre alt du vil,
men slike som oss får ingen benådning.
Om du tror folk kan tilgi det du gjorde, tar du alvorlig feil!
Den anses som en av de farligste operasjonene
israelske styrker har utført på Gaza-stripen...
Kommer!
Et øyeblikk.
-Det passer kanskje dårlig..? -Inn med deg, plageånd.
Wow.
Jeg har ryddet plass i noen skuffer.
Så du har ryddet plass i noen skuffer...
-Jepp. -Gnier.
Gnier? Jeg kjøpte mat til deg også.
-Gjorde du det? -Yes.
-Hva kjøpte du, da? -Noen av de yoghurtene du liker,
med magnesium, uten magnesium,
som smaker sure sokker.
-Au... -Ikke vær så pysete.
Din fordømte frekkas...
Bør vi ikke gjøre oss klar?
Jo, men om en liten stund.
De ble tildelt tapperhetsmedaljen i presidentpalasset...
-Hvor mye blir det, med nøttene? -82.
For Yaraa Zarhis dristige redningsaksjon...
Man må være bra gæren for å gjøre noe sånt.
Tapperhetsmedaljen tildeles også familien
til A., som døde under aksjonen.
Ja, de er helt gærne.
-Takk, ha det bra. -Ha det!
På Gaza-stripen ble de beskutt,
og mottok i dag medaljer
etter en operasjon som hindret full krig med Hamas i Gaza.
Vi sto der som mumier, eller voksdukker.
Vær glad dere ikke går med høye hæler.
Men hvorfor gikk vi så tidlig? Så dere ikke buffeen?
Sushi, kaker...
For meg er arak og nøtter helt greit.
Jeg hater arak. Her.
Litt av en seremoni, hva?
Hadde Avihai vært her...
Da hadde vi ikke hatt noen seremoni.
[Vi fikk tak i to av våre beste menn.]
[-Fred være med deg.] [-Og med deg.]
[Salam.]
[Vi stoler på Gud.]
Jeg er lei jeg ikke kom. Det var for tøft for meg. Er det ennå.
Det er greit.
Fortell hva som skjedde.
Han var så modig.
Selv på det siste, fleipet han.
Spurte om han ville bli sykemeldt.
Dust...
Jeg trodde jeg ville klare å redde ham.
Han var så sterk.
Men jeg mislyktes.
Jeg prøvde. Jeg sverger.
Jeg vet.
Jeg vet, Doron. De andre fortalte alt.
Du er en del av familien.
-Kan jeg gå og hilse på dem? -Selvfølgelig.
Hei sann.
-Hva driver dere med? -Ikkeno'.
-Doron, forteller du oss noe? -Hva da?
Hva du vil.
Visste dere at faren deres og jeg var i Hellas?
Vi hadde noen dager fri og dro dit.
Vi visste ikke hvor vi skulle, hadde ikke bestilt overnatting
eller planlagt noe. Vi bare leide motorsykler.
Vi hadde det kjempegøy.
Natta kom, vi hadde ikke et sted å sove
siden vi ikke hadde ordnet noe.
Så vi fant en liten gressflekk,
tente bål, og koste oss med øl, fetaost og oliven...
Plutselig hørte vi lyder.
Knurring, skrik, brøl...
Faren deres sa: "Det er løver." Jeg bare: "Løver? Vi er jo i Hellas!"
Han sa: "Det er løver." Omsider så sovnet vi.
Vi våknet neste morgen til at masse folk stirret på oss
fra biler, busser.. Da så jeg skiltet: Zoologisk hage.
Vi hadde sovnet ved inngangen til dyrehagen!
Folk glodde på oss.
Som om dere var dyrene!
Ville dyr.
Tekster: Martin Bjørlo