TEL AVIV, ISRAEL
SHIN BET-ENHETEN (GSS)
Denne vei.
God dag, rabbi.
Ifølge rettmedisinerne ble han skutt på stedet.
På kloss hold.
DNA-spor blir nå analysert både i Israel og Belgia.
Offerets blodtype svarer til Gabis type.
Og Enhet 8200 oppfanget en intern melding
på Hezbollahs sikrede kanal i morges.
[ARABISK ["Målet er død."]
Og vi har dette fra flyplassen i Beirut.
Amerikanske satellittbilder vi fikk i dag morges.
Av et privateid Falcon 900-fly
registrert i Iran.
Det tok av fra Charleroi lufthavn.
Via utenrikstjenesten ba vi om at luftrommet måtte sperres.
Det skjedde dessverre ikke.
Omar vendte trolig tilbake til Libanon med liket.
Vi har satt i verk alt vi kan for å lokalisere ham.
-Lavi er vår MIA-kontakt. -Hei.
-Få høre. -Mossad mottok en melding
fra tysk e-tjeneste i Beirut. Hezbollah kontaktet dem
og ba om få en fange frigitt mot å utlevere liket.
Andre ganger gjør de alt de kan for å skjule at de har et lik.
Denne gangen innså de kanskje det ble vanskelig.
Fikk du se liket?
Har noen av dere sett det? Dere har satellittbilder.
Men så dere det med egne øyne? Hvorfor begrave ham?
Alt peker i samme retning.
Sjansene for at Ayub overlevde, er svært små.
"Små?" Er dere fra vettet?
"Små"?!
Vi ble også informert av Dana om en hendelse i Jenin.
Drapet på byens PPS-leder, Abu Osama,
trolig utført av Omars fetter Adel Tawalbe, og hans menn.
Disse hendelsene henger helt opplagt sammen, og jeg vil anbefale
å behandle disse organisasjonene med største forsiktighet og skepsis.
Takk.
Hva sier folkene hos Ermetic?
De skannet vår nettsky og fant ingen spor etter datainnbrudd.
Nettskyen er trygg.
Adel Tawalbe må ha fått informasjon fra en annen kilde.
Eier du ikke skam?
Det er tøft for oss alle.
Han kjempet for å gi deg jobben og du svikter ham?
Bare sitter der, på grunn av satellittbilder av en kiste?
Doron, ro deg ned.
Ayub hadde aldri sviktet deg eller noen av oss!
-Ro deg ned… -For hvis ikke?!
Gå hjem, du kan ikke gjøre noe.
-Hva foregår her? -Jeg har det bra!
-Alt i orden? -Ja, men han der trenger hjelp.
Jeg?! Du burde skamme deg!
-Burde jeg? -Ja!
Hvor var du, Doron? Hvor var du?
Du var der, sammen med ham!
-Så våg ikke å anklage meg! -Dana…
JENIN
[Hele Dahieh snakker om deg, min kjære Adel.]
[-Takk.] [-Du kan iverksette planen.]
[Neste skritt.]
[De vil bli tatt på senga.]
[-Det er utrolig, Haj.] [-Så absolutt, kjære deg.]
[-Vi vil gå over i historien.] [-Om Gud så vil.]
[-Jeg setter i gang.] [-Hold meg informert.]
[-Det skal jeg.] [-Adjø, helten.]
[Adjø.]
[Nael! Kom.]
[Be karene gjøre seg klar. Dommedag har kommet.]
[-Det gjør jeg.] [-Gå.]
[Skynd dere, karer. Gjør dere klar.]
Itamar, jeg begriper ikke at rabbien kan tenke slik.
Erklære ham som falt i krigen før man vet hvor han er.
Jeg kunne drept noen da jeg hørte det.
Ja.
De kom til oss for å forklare situasjonen.
Hva er det å forklare?
E-tjenesten, Mossad, GSS, ingen av dem kan se meg i øynene.
Doron, vi har godtatt det.
Det er hva mor ville, og…
Hun har rett.
Det er ingen vits i å kjempe imot.
-Jeg må tilbake, -Itamar, å gi opp nytter ikke.
Jeg vet ikke om han er død, eller…
Doron, hva vil du fra meg?
Du er akkurat som far. Dere er gærne, begge to.
Jeg har hørt om deg siden jeg var liten.
Tøffe Doron, maskinen, som ikke lar seg stanse av noe.
Jeg tenkte alltid, "wow".
Skulle ønske at jeg var slik.
Men jeg har innsett at du er syk, det er en sykdom
som ødelegger livet til alle rundt deg.
Nå er det nok, la det ligge!
La ham dø i fred.
Det er en brist i lårbeinet like ved skuddsåret,
og en avrevet sene i leggen.
Du vil gjenvinne full førlighet, men det vil ta tid.
Du trenger mye hvile.
Når kan jeg utskrives? Det er det jeg vil vite.
Jeg har ikke smerter og kan gå med krykker.
Du er ikke her på grunn av beinet.
Du utsatte kroppen for et trauma.
Med direkte innvirkning på fosteret.
La oss ta oss av dere begge, ok?
I det minste i to uker, ut denne måneden.
Jeg vet ikke om jeg vil beholde det.
Nurit, det avgjør du, men enn så lenge er du gravid.
-Du må forstå… -Vi snakker om det senere.
Hei.
-Alt i orden, doktor? -Hei.
Er pasienten lett å ha med å gjøre?
Ikke egentlig. Hun vil ut i aksjon igjen,
men hun er nødt til å bli her til observasjon.
-Hun er vant til god forpleining. -God bedring, Nurit.
Jeg er her til kl 19 om du vil prate mer.
Faen. Gjør det fortsatt vondt?
De ga deg jammen en solid gips. Du har et helt steinbrudd her.
Hva er det, vennen?
Alt i orden?
Ja, en dusj vil gjøre meg godt.
Jeg forstår ikke hvorfor de vil beholde deg.
Ligge til observasjon på grunn av et benbrudd?
Er ikke det litt rart?
Jeg sier til legen at du har det bedre hjemme hos meg.
-Jeg snakker med henne. -Nei, jeg kan ta meg av det.
Sagi, jeg snakker med henne i morgen.
Greit.
Bor du her, eller er det en filmkulisse?
Se hva jeg fant. Du har ikke åpnet den.
La oss få denne dagen overstått.
Bra saker.
Kanskje han har rett.
-Doron? -At vi ga opp Gabi for raskt.
Klart han sier det.
Gabi ble bortført med ham som livvakt. Klart at han flipper ut.
Kan ikke la være å tenke på ham.
Hva han gjennomgikk der.
Å høre teamet i blokka ved siden av, å vite at de var så nære.
-Hei, Maya. -Ehud.
Hva skjer? Kom inn.
For det første,
her er computeren og mobilen din.
GSS returnerte dem.
-Vet ikke i hvilken tilstand, men… -Endelig. Takk.
De er sprø, hva?
Amos sa de endevendte alt, men du har visst fått ryddet opp.
Jeg har god tid, vet du.
Nå vet jeg iallfall forskjell på GSS og en politi-razzia.
Ja… For et styr.
-For et styr. -Hva er det, Ehud? Fortell.
Jeg må gi deg ubetalt permisjon.
Ordren kommer verken fra meg,
personalsjefen eller politisjefen,
men direkte fra sikkerhetsministeriet.
-Ubetalt permisjon? -Jeg kjeftet på dem, Maya.
Sa du at er en høyt ansett betjent,
med en imponerende profil. Seks måneder spaning
et sted der ingen andre våget sette sin fot.
-Bare spør Shimrit… -Jeg forstår ikke.
Er jeg mistenkt for noe? Har jeg brutt loven?
Hva er det?
Et sikkerhetsspørsmål, sa de.
Men ikke vær redd. Jeg er ikke ferdig med dem.
Et sikkerhetsspørsmål? Det er helt vilt.
Vil du anke avgjørelsen, har du min støtte.
Jeg kan be personalsjefen se på det.
-Jeg vil ikke holde munn. -Det er greit, Ehud. Takk.
-Greit. -Ha det.
-Jeg vil prøve å få litt søvn. -Ja, gjør det.
Hva er det?
Dudi, du er min underordnede.
Jeg ba om å bli overført.
Ikke på grunn av deg. Jeg bare sier ifra.
Det er notert.
Jeg må få litt søvn.
Selv Itamar har gitt ham opp.
De har ikke gitt ham opp. De har sett realiteten i øynene.
Å sørge,
og aldri glemme ham,
det er alt vi kan gjøre nå.
Han har rett, kompis.
Fint om du også kunne gjøre det.
Jeg tenker på svina som torturerte ham. De går fritt omkring.
Ja, i Libanon. Litt utenfor din sektor.
De tar ham nok.
Det er bare et tidsspørsmål.
Dager, en måned, to år. Svinet er en død mann.
Virker som Omar har laveste prioritet.
Slik han kødda med Mossad og GSS, slipper han ikke unna.
Du må bare akseptere at det ikke blir du som avfyrer skuddet.
Nemlig.
-Har du noe å drikke på, kompis? -Over komfyren.
-Hvor gammel er du egentlig? -Åssen det?
-Du har spilt i hele dag. -Jeg er hekta.
Men jeg kan slutte når jeg vil. Bare se.
Backgammon!
[Helvete!]
Hva er det, kompis?
Snakk til meg.
Da vi var i Brussel, fikk Hagit panikkanfall.
Hun fikk ikke sove.
Jeg lar henne gjennomgå et helvete igjen.
Om det tilstøter meg noe, bryter hun sammen.
Ungene også. Gud forby.
Hagit visste hva hun innlot seg på.
Vi er for gamle til å drive på med dette.
Hva er dette? "Lagånd 2013." Og den har du beholdt?
-Ikke sett den på. -Jo, det vil jeg.
La være, Steve.
-La meg være i fred. -Hva nå?
En cd…
-Skål. -Skål!
Det er bursdagen til Moreno.
Gratulerer med dagen!
-Boaz? -Ja?
Be Steve steke den bedre, den er helt rå.
Alvorlig talt… De vil ha den mer stekt.
Du er jo proff, utrolig.
Hva vil du ha i pitaen, Doron?
Hvor er Gali?
Jeg vil ikke ha.
La være, din dust. Jeg spiser.
Boaz, slik er det du koker kaffe. Sakte.
[Du må være mer tålmodig.]
Hagit vil ha meg hjem. Kom, Steve. Det timet hun godt.
Vi må stikke, kompis.
Det var moro. Muntert.
Glad i deg.
Hva gjorde du det for, din dust?
BEIRUT, LIBANON
BYDELEN DAHIEH, HK HEZBOLLAH
[Opp med hodet.]
[Du har gitt ære til organisasjonen, din familie og alle muslimer.]
[Haj Ali, jeg var ikke alene.]
[Vi har mistet flere tapre soldater som ga sitt liv for oppdraget.]
[De er Allahs martyrer. Men takket være deg,]
[rammes jødene så hardt at det vil gå gjetord om det.]
[Jeg snakket med din fetter Adel. Vet du hva han sa?]
[At din innsats vil gå over i historien. Skjønner du?]
[Takk. Takk skal du ha, Haj.]
[Omar…]
[Omar, du betyr noe for oss.]
[Jeg lover at vi vil ta oss av deg og alle de behov Aisha måtte ha.]
[Apropos Aisha, så lurte jeg på…]
[Jeg vil så gjerne se henne, bare en kort stund…]
[Omar, det er ikke så enkelt. Jeg forstår deg.]
[Men du er ettersøkt, ikke bare av jødene,]
[men også internasjonalt, av EU, Interpol…]
[Og nå da jeg har bedt fetteren din ta neste skritt,]
[kunne en kveld ødelegge alt.]
[-Det forstår du, ikke sant?] [-Ja.]
[Men jeg lover at vi vil ta oss godt av Aisha,]
[og så snart det blir mulig, skal du få treffe henne,]
[og hun vil være stolt av deg.]
[Takk skal du ha, Haj.]
DU HAR EN MELDING FRA "ASAL"
KLIKK HER FOR Å SE DEN
[Min kjære…]
[-Hallo.] [-Hallo, Nizar. Du kan passere.]
[Gå, og skynd deg tilbake før vi blir tatt.]
FNAIDEK, NORD-LIBANON
[-Salam.] [-God morgen.]
[-Hallo, Aisha.] [-God dag, Um Samer.]
[Elskede!]
[Min elskede Omar!]
[-Du er tilbake!] [-Min kjære.]
[Jeg kan ikke komme hjem ennå.]
[Hvorfor ikke? Hva mer forlanger de?]
[Det er snart over.]
[Jeg jobber med saken. La meg avslutte oppdraget, det er viktig.]
[Så kommer jeg hjem for bestandig.]
[Da vi giftet oss, sa du at du ville ha familie, og barn.]
[Det står ved lag.]
[Men jeg hadde ikke noe valg.]
[Jeg måtte dra.]
[Omar…]
[Jeg vil ikke bli en ung enke.]
[Skjønner du?]
[Min kjære, jeg er lei for å kontakte deg slik,]
[men jeg er i skikkelig trøbbel.]
[Jeg vet ikke hva du har hørt,]
[men du må hjelpe meg. Mitt liv står på spill, lillesøster.]
[Hør godt etter. Gå hjem til mor.]
[I det brune skapet på bakrommet]
[har jeg festet en liten pakke under øverste skuff.]
[Hent den uten at noen ser deg og si ifra når det er gjort.]
[Det er veldig viktig.]
[Hadde jeg hatt en annen utvei, hadde jeg ikke spurt deg.]
[Svar på denne appen. Ingen kan se hva vi sier.]
[Da venter jeg på svar fra deg.]
[Elsker deg, kjære søster.]
Dette er Musab al-Adas. Abu Osamas sjåfør som gikk over til Adels gjeng.
I morges ringte han fra sin private mobiltelefon
til sin spesielle venn Ismail Tamimi, en apoteker i Jenin,
og sa at de ikke kan treffes nå.
"Spesiell"? En i teamet?
-Elskeren hans, Eli. Følg med i tiden. -Så si det!
Hvordan skal jeg vite hva "spesiell" betyr?
Men vi skal gi ham til deg med rosa sløyfe.
-Det haster, skjønner? -Ok.
-Vi må finne ut hva han vet. -Hva med vikaren jeg ba om?
Nurit er sykemeldt, en annen må steppe inn.
-Når får jeg ham? -Henne. Shani Russo er tilbake.
Russo?
Er hun ferdig der oppe?
-Hun deltar under briefingen. -Det sies hun kun opptrer alene.
Gaza, Libanon. Vet hun hva et team er?
Har hun glemt det, kan dere sikkert minne henne på det.
Så der har du vikaren du ba om.
Hva er i veien, Eli?
-Jeg må ha en pause, jeg… -Eli…
Du våger ikke slutte nå, hører du?
-Jeg trenger deg, vi er midt i… -En krig, som alltid.
-Når blir det våpenhvile? -Aldri, det vet du.
Eli, jeg vet det er tøft. Jeg ser hvordan du bærer hele ansvaret.
Men la oss først få tak i Adel Tawalbe, så ser vi.
-Greit? -Greit.
Greit.
JENIN, DEN PALESTINSKE MYNDIGHETEN
[-God dag.] [-Hei.]
[-Kan jeg hjelpe deg?] [-Ja.]
[Jeg ser etter en krem som lukter godt.]
[Denne er god både for hender og kropp,]
[og har kokosduft. Prøv den.]
[Russo, jeg sender inn gutten.]
[-Jeg er her om du trenger hjelp.] [-Takk.]
[Han fikk lappen.]
[MIN KJÆRE, LA OSS TREFFES VED BAKDØRA. MUSAB.]
[-Russo, hva skjer?] [-Han går ut på baksiden.]
[Slipp meg!]
[Forsiktig!]
[-Fort!] [-Kom igjen!]
[Kjør!]
[Jeg er ikke involvert i noe, jeg sverger. Jeg er en vanlig apoteker.]
[Jeg heter kaptein Ziad. Har du hørt navnet mitt?]
[-Har du?!] [-Nei.]
[Jeg har ikke gjort noe. Jeg vil ikke ha bråk.]
[Vennen din, Musab al-Adas, hva har han fore?]
[Hvorfor kan dere ikke treffes på noen dager? Svar meg!]
[Jeg vet ikke. Han ringte og sa han måtte bort, det er alt jeg vet.]
[Ismail, tenk etter. Ellers henger jeg bilder overalt]
[av deg mens du suger ham på apotekets bakværelse.]
[Forstår du?]
[Hold opp med den sutringen! Svar!]
[Hvor skal han?]
[Svar!]
[Ismail, ro deg ned.]
[Det ordner seg.]
[Trekk pusten.]
[Jeg heter Amira.]
[La meg forklare.]
[Vi er ikke ute etter deg.]
[Vårt problem er at Musab har planer om å såre uskyldige mennesker.]
[Om det skjer, vil du få flere år i fengsel.]
[Det hadde vel vært synd?]
[La oss unngå det.]
[Hvor er det Musab skal?]
[Hva har han planer om?]
[Jeg vet ikke, æresord.]
[Vanligvis forteller han ikke noe,]
[og jeg spør ikke.]
[Ismail, om du hjelper oss å finne ham, kan han få leve, skjønner du?]
[Hvis ikke, dør han garantert.]
[Hans og ditt liv vil være over.]
[Du kan hindre det ved å hjelpe meg.]
[Jeg vet virkelig ikke.]
[Ismail, se på meg.]
[Se på meg.]
[Sa han noe rart eller litt uvanlig?]
[For noen dager siden, sånn]
[…helt uten forvarsel,]
[spurte han om jeg hadde vært ved al-Shaykh Muwannis.]
["Nei, det har jeg aldri hørt om."]
Dafna, slå full alarm!
Send styrker til Tel Aviv, til universitetsområdet.
Informer sjefen i Mossad og byrået.
[Kom igjen.]
[Fort deg, Musab.]
[Hei, Munir.]
[Kjør!]
RAMAT AVIV (AL-SHAYKH MUWANNIS)
[Sett i gang. Lykke til.]
Nå er det nok festing…
Kaspi!
Elad!
Elad… Elad!
Lavi!
Ingen info ennå. GSS-sjefen og distriktssjefen
er på vei til en briefing.
Dudi og jeg er der om 20 minutter.
-Jeg dro hjemom for å skifte. -Jeg er på vakt.
-Si ifra når du er framme. -Det skal jeg.
-Gå du, Amira. -Gi meg fem minutter.
DORON
Ja?
-Dana. -Ja?
-De prøvde å drepe meg. -Hva?!
En jævel pepret hele huset med en AK-47.
Hva?! Hvem?
Ser ut som en palestiner.
Med en Beretta M9. Han er nok i Spesialstyrkene.
-Er du ok? -Jeg, ja. Han, ikke helt.
Ok.
Jeg ringer igjen om fem minutter. Ta telefonen.
Ok.
Tekst: Martin Bjørlo