NORRA LIBANON, SKYDDAT GÖMSTÄLLE FÖR MOSSAD
[ARABISKA] [Nimer?]
[-Det stämmer.] [-Angenämt.]
[Era rum är förberedda.]
[Kom ut.]
[-Vad är de senaste nyheterna?] [-De har blockerat huvudgatorna,]
[men det kommer ta timmar att täcka fler områden.]
[-Kommer folk hit?] [-Nej, det är stängt för säsongen.]
[Oroa dig inte. Det är säkert här.]
[-För tillfället.] [-Kom nu.]
[Nimer, jag behöver en säker telefon.]
[Jag är glad att vi träffas. Jag har hört mycket om dig.]
Tror du att jag är dum?
Han lever. Jag ljuger inte.
Jag såg blodfläckarna och skotthålen i lägenheten.
Han var svårt skadad, men jag tog hand om honom.
Jag gav honom blodtransfusion.
[Driver du med mig?] Vad är det för fel på dig?!
Tror du vi skulle låta honom dö?
Han är hos Haj Ali.
I Saifi i Beirut. Jag vet var han är.
Varför skulle jag tro på dig?
För att du håller min fru och syster fångna. Därför.
Haj Ali bör vid det här laget veta att jag samarbetar med dig.
Han tar inga chanser. Du har ont om tid.
Han kommer att föra kaptenen ut ur Libanon så snart det går.
Och föra honom vart?
-Jag hjälper dig om du lovar… -Föra honom vart?
-Lovar att hjälpa mig. -Och föra honom vart?
Till Iran.
[Aisha.]
[Vi kommer att klara oss. Jag lovar.]
[Hur kunde du göra såhär mot honom?]
[Omar älskar dig,]
[han har alltid pratat om dig,]
[sagt att du är hans favorit i familjen.]
[Den där juden ljög för mig.]
[De lurade mig och sa att Omar behöver min hjälp, så jag kom hit.]
[Jag svär att jag aldrig skulle göra något för att skada honom.]
[Men det gjorde du.]
[Du har förstört våra liv och nu kommer de att döda honom.]
[Nej.]
[Jag känner dem.]
[De vill bara ha juden som kidnappades.]
[Så fort han hittas, släpper de er.]
[De släpper honom aldrig.]
[Han kommer att dö. Jag vet det.]
Raphael, jag tror honom. Han har ej skäl att ljuga.
Jodå. För att dra ut på det tills ni hittas.
Doron,
evakuering är på väg. Stanna där och vänta på dem, okej?
Raphael, låt mig kolla för säkerhets skull.
-Visar det sig vara sant, kan vi få honom. -Hörde du vad jag sa?
Upprepa inte Gaza-incidenten.
Du vill inte ansvara för ett till dödsfall.
Vi betalade dyrt för det.
Uppfattat och förstått.
[Nimer,]
[kom hit, vännen. Slå dig ner.]
[Jag behöver en bil. Det är brådskande.]
[Alltså, jag vet inte om du inser det,]
[men du är eftersökt i hela området.]
[De har foton och signalement.]
[Alla libanesiska styrkor är efter er.]
[-Så glöm bilen.] [-Jag är tillbaka om en timme.]
[Du kommer att gripas. Särskilt med en bil.]
[Vi fick order om att hålla dig i säkerhet.]
[Du får stanna här tills dina vänner anländer.]
[Okej, min gode man?]
[Lyssna nu. Jag måste till Saifi. Någon aning om hur?]
Precis här.
Sagi, det här är Aliza. Aliza, min make Sagi.
-Hej. -Hej.
-Vi sågs sist.
Jag tog med lite kakor från Jenin.
Jag är ledsen, älskling.
Det är jag med.
-Jag har något jag vill säga till dig. -Vänta. Låt mig börja.
Jag kom på vad jag vill säga.
Jag har insett att det är okej.
Det är okej om du inte…
om du inte vill ha barn.
Både nu och i framtiden.
Vet du vad det första jag tänkte på var när jag fick reda på det?
Avihais kids.
Hur de är skadade för livet.
Men de har åtminstone en normal mamma.
Vi är båda fast i detta fördömda jobb, utan avsikt att sluta.
Så varför utsätta ett barn för det?
Det är som barnmisshandel.
Det är grymt.
Du kommer att bli en underbar mamma, älskling. Titta på mig.
En underbar mamma.
Världens bästa mamma. Jag lovar.
Det finns folk som gör detta jobb och lever ett långt liv.
Andra går över gatan och blir påkörda av en lastbil.
Vad du än bestämmer dig för, älskling,
så stöttar jag dig.
"I nöd och lust."
BEIRUT, SAIFI
[Gud välsigne dig. Tack.]
[Hur är det, min gode man? Hör du mig bra?]
[Utmärkt. Vad ser du?]
[Saifi är fint,]
[med vackra hus och människor.]
[-Man skulle bo här.] [-Ser du byggnaden?]
[Självklart. Vilken dum fråga.]
[Precis vid caféet, i toppenskick.]
[Med vakter, kameror, helt perfekt.]
[Det bor nog en berömd person där.]
[Det här är jättebra.]
[Kan du närma dig byggnaden? Är vakterna beväpnade?]
[All information är till hjälp.]
[Okej, jag ser vad jag kan göra.]
[Jag är så nära jag kunde komma. Jag tror vakterna är beväpnade.]
[Kan du se in i anläggningen?]
[Jag ser ingenting.]
[Jag måste lägga på. Vi hörs.]
[-Frid vare med dig.] [-Kan jag hjälpa dig?]
[Ja, faktiskt. Jag heter Nimer och är fastighetsmäklare.]
[Jag letar fastigheter.]
[Visa din legitimation.]
[Javisst.]
[Varsågod.]
[Vi sitter i södra delen, men vill expandera.]
[Kanske kan du hjälpa oss om det finns nåt här i området.]
[Det finns inget här för er.]
[Jag ska börja röra mig nu.]
[Bara lite till. Jag behöver nåt mer konkret.]
[De börjar misstänka mig. Det är för riskabelt. Jag måste åka nu.]
[Stanna en stund till, vännen.]
[-Okej.] [-Tack, min vän.]
Hur vågar du skicka honom på uppdrag mitt i Beirut utan mitt godkännande?
Raphael, titta på bilderna. Han är där utan tvekan.
Det är inte utan tvekan. Det är spekulationer.
Vi vet inte vilka som är där, och du riskerar den där agentens liv.
Vill du riskera vår chans att rädda Gabi?!
Doron, det räcker. Kalla tillbaka agenten omedelbart.
[Andas.]
[Igen.]
Rapahel.
Fixa en satellitbild ovanifrån huset.
[Vad är det som försiggår? Va?]
[Vad är de där kläderna till för?]
[Säg inte att jag ska flytta igen. Jag har just vant mig vid denna "svit".]
[Du är tyvärr fortfarande på resande fot, kapten.]
[Hur är hans tillstånd, doktorn?]
[Han är okej och blir starkare. Han kan resa.]
[-Vi får väl med oss mediciner?] [-Självklart.]
[-Mediciner, inhalator, adrenalin, allt.] [-Det räcker. Jag ber dig, Haj.]
[Flytta mig inte igen. Låt mig vila.]
[Vi har inget val, kompis. Din vänner är efter oss.]
[Det sätter oss i fara.]
[Vi ska ta dig till en säker plats.]
[Jag har gett er allt, vad mer begär ni?]
[Var inte rädd. De behandlar sina fångar väl där,]
[speciellt dem som samarbetar.]
[Jag ber dig, i Allahs namn, låt mig stanna här.]
[Jag gör vad som helst, bara jag slipper åka dit.]
[Visa nåd, Haj, för guds skull.]
[För guds skull, låt mig stanna kvar.]
[-Låt mig stanna kvar här!] [-Lugna dig och håll tyst!]
[Förbered honom för förflyttning.]
Ja?
Doron, vi tittar närmare på området, men satellitbilden räcker inte.
De kommer att föra honom ut ur Libanon. Vi slösar tid!
Att Haj Ali anlänt betyder inte att Ayub är där.
Raphael, jag har gett dig alla ledtrådar.
Doron, invänta instruktioner. Denna gång gör vi det enligt reglerna.
Kan vi plantera en bugg i villan?
Vi vet inget om planlösningen. En plantering kan avslöja oss.
Haj Ali vaktar något noga där.
Omar tror att Haj Ali åker efter midnatt. Vi slösar tid.
Om han får ut honom ur Libanon ser vi honom aldrig igen. Fattar ni det?
Så vad är planen? Vi har ingen info, är oförberedda,
och saknar tecken på att han hålls fången där.
En enhet löser det inte.
Då får vi göra det.
Med all respekt, Eli, du varken utför eller godkänner uppdrag.
Jag anser att detta vore ett självmordsuppdrag.
Jag kommer inte riskera någons liv förrän vi är säkra på att Ayub lever.
Vill vi ha en till Ron Arad?
Vill vi det?
Mustafa Dirani? Shejk Obeid?
Låter det bekant?
Ni har låtit agenter riskera sina liv med mycket mindre info.
Och inte ens för att hitta Ron Arad. Utan för att hitta mer info om honom.
Ska jag fortsätta? Låt oss tala om Shalit.
Ni skickade hela armén till Gaza efter han försvann,
följt av var och varannan enhet. Bara för att samla info om honom.
-Så lägg ner skitsnacket. -Det räcker.
Slutdiskuterat. Jag återupptar detta när det finns säkra tecken
på att Ayub befinner sig i byggnaden.
Har du en minut, Raphael?
Ja, en minut.
Jag tror att du har fel.
Jag förstår. Men om människor dödas under uppdraget
är det jag som måste stå till svars. Inte du, och allra minst Eli.
Premiärministern gav mig ansvaret.
Därför tänker jag igenom allt tusen gånger, inte bara två.
Men vi har inte tid att tänka. Det är nu det gäller. Nu.
[När vi var små brukade vi äta awameh på marknaden i Jenin.]
[Omar älskade awameh.]
[Alla godishandlare kände honom och gav honom godis när mamma inte såg.]
[Det gjorde honom verkligen inte gott att fly till Israel.]
[Han var alltid ledsen, förstod inte varför vi inte kunde återvända.]
[Mamma tog med honom till marknaden i Ramla för att muntra upp honom.]
[Men han gillade inte deras awameh. Han tyckte den var för söt.]
Är mötet klart?
Han gav sitt godkännande.
Ja!
För i helvete.
Be en bön nu för det börjar bli på allvar.
Navy SEALs kommer ta oss till kusten med civil båt
och vi slår ihop oss med en kollaboratör uppe på berget.
[Om gud vill, kommer det att gå bra.]
Amen.
Förbered er.
Ett ögonblick, Sagi.
Om du känner att du inte borde delta, gör inte det.
Det är okej med mig.
Någon från ett annat team hoppar in för dig. Ingen kommer protestera.
-Det är okej, Eli. -Säker?
Vi ska hämta Gabi.
Jag tycker bara synd om Nurit. Hon kommer att bli knäckt över att inte få åka med.
Det är bättre att hon stannar. Tro mig.
Har du snackat med din lilla knäppgök?
Vi lyckades…enas.
-Men man vet aldrig med henne. -Sant.
-Okej, får jag gå? -Du får gå.
Det här är galet. Det är bara tre rum bort.
Ska du tjafsa nu igen? Det är reglerna, raring. Jag kan inget göra.
Upp med dig.
-Vad är det? -Bara kramp i magen.
-Visa exakt var, Nurit. -Här.
-I nedre delen av buken? -Ja.
-Vi får ta ett ultraljud. -Det är inte nödvändigt.
Kära du, du kan inte ignorera smärtan i ditt tillstånd. Seså.
[Behöver du något?]
[Kan jag prata med honom?]
[Kom med.]
[Skickade de dig hit för att prata?]
[För att förhöra mig?]
[Nej.]
[Jag bad om att få träffa dig.]
[Varför?]
[Har du inte orsakat nog med skada?]
[Hur kunde du tro på dem?]
[Du av alla.]
["Hur?" Det är inte första gången, Omar. Du har alltid vänt dig till mig]
[när du fått stryk, varit skuldsatt eller gripits.]
[Det är annorlunda. Jag var ett barn då.]
[Förstod du inte att de skulle göra allt för att hitta mig?]
[Gjorde du inte det? Förstår du inte hur de utnyttjar dig?]
[Hur kunde du, en dekorerad polis, låta dig luras såhär?]
[Det räcker! Håll tyst!]
[Jag trodde ditt liv var i fara. De skickade fejkade videos på dig,]
[de visste hur de kommer åt mig.]
Vänta inte på mig.
Det är något på gång men det kan ta ett tag.
Okej, hur lång tid?
Några dagar, tror jag.
Efter det ska jag prata med dem.
Okej. Tänk inte på det nu.
Gör vad du måste, var försiktig och…
kom tillbaka snart, okej?
Självklart.
Puss.
Kan jag komma in?
Jag fattar om det inte passar så bra nu, men…
det är som det är.
Fram med det, Russo.
Jag vet inte om det bara är jag,
men det som hände Adels barn
gjorde mig illa till mods. Min reaktion i garaget igår var inte bra,
-jag avslöjade oss och… -Det är okej. Vi hade behövt skjuta ändå.
-Som tur är dog ingen… -Varför är det okej?
-Det är okej. -Nej, det är det inte.
Jag litar inte på mig själv nu.
Russo, lägg det åt sidan nu.
Vi får prata när vi kommer tillbaka från Libanon. Okej?
Vi behöver dig.
[Hur visste du att jag blivit dekorerad?]
[Jag läste en artikel.]
[Adel skickade den till mig.]
[Hur fick det dig att känna?]
[Hur det fick mig att känna?]
[Skamsen.]
[Idiot.]
[Raring.]
[Kalla mig inte det.]
[Du ljög inte för dem, eller hur? Lever Gabi?]
[Tror du att jag skulle ljuga för dem?]
[Sätta dig eller Aisha i fara?]
[Nu tror du mig inte heller. Tror du verkligen jag skulle det?]
[Jag tror dig, och jag hoppas att de hittar honom,]
[för om de gör det, kommer du att få äran för det.]
[Du skulle fortfarande ställas inför rätta i Israel och fängslas.]
[Det kan vi inte göra något åt, men vi kommer se till att du får besök,]
[att du åtminstone får träffa mamma, Muhammad och Rana.]
[Mamma saknar dig så, Omar.]
[Hon har inte kunnat sova sen den här pärsen började.]
[Om hon visste att hon kunde träffa dig, om så bara för en kort stund,]
[krama och pussa dig…]
[Kära du, jag har förstört allt.]
[Jag har förstört allt.]
[Jag är här nu. Allt kommer att bli bra.]
Försök att beskriva var det gör ont.
-Här, i nedre delen av buken. -Här?
-Ja. -Då ska vi se.
Jag ser inget avvikande.
Är det hans hjärta?
Ja, och allt ser bra ut, Nurit.
Det måste ha varit kramper, vilket är vanligt i första trimestern.
Förresten,
det är hennes hjärta.
Inte hans, utan hennes.
Gråt inte, hon är frisk.
-Säkert? -Säkert.
-Kan jag ringa ett samtal? -Självklart.
Tack.
Hej, du har kommit till Sagi. Lämna ett meddelande
Ett iranskt plan landade för några timmar sen
på ett militärflygfält i Jandar. De kan vara på väg dit.
Det finns tre möjliga gränskontroller: Masnaa, Qalamun,
och en FN-kontrollerad.
Omar.
Gränskontrollen i Qalamun är minst sannolik
då det är den längsta körvägen i en problematisk region för Hizbollah
på grund av eldväxlingar med olika ISIS-trupper.
Den FN-kontrollerade kontrollen kan vara möjlig,
men många flyktingar kommer den vägen, så diskretion blir en utmaning.
Så vi antar att det är Masnaa.
Den är intill en barrikad som kontrolleras av Hizbollah and syrierna,
nära motorvägen mellan Beirut och Damaskus, 4 mil från Beirut.
[-Bilarna är på väg.] [-Tack, kompis.]
Vi har tre drönare ovanför gräns- kontrollerna och en ovanför huset.
När vi sett dem åka kommer vi veta destinationen.
Eli.
Vi kommer att täckas av libanesisk polis med två fordon.
Vi kör mot motorvägen Beirut-Damaskus
så att vi är nära alla gränskontroller och snabbt kan gripa in.
På grund av den libanesiska dialekten,
sköter enbart Sagi och Shani snacket, och det minimalt. Förstått?
-Hur kommer vi därifrån? -Nu finns ingen upphämtningsplats.
Det beror på vilken gränskontroll de tar. Det är inte optimalt, men nu är det så.
Vi kommer med två bilar. I bil nummer ett: Doron, Sagi, Oren och Omar.
-Så han ska med? -Ja, vi behöver honom där.
Bil nummer två: Jag, Steve, Shani, Ofir.
Resten av styrkan stannar här och inväntar besked om mötesplats.
-Lycka till, allihop. -Lycka till.
Rusta upp er nu.
[Doron, jag behöver be om en tjänst.]
[Jag vill träffa Aisha.]
[Kom.]
[Gråt inte. Gråt inte, min älskling.]
[Om Gud vill, blir allt bra.]
[Du bara ljuger för mig.]
[Du lovade att vi skulle vara tillsammans, skaffa barn och hus.]
[Du lovade det.]
[Kom nu.]
[Oroa dig inte.]
[Kom, vi ska åka nu.]
[Vänta.]
Undertexter: Linnéa Deurell